ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/36296/25 Головуючий у 1-й інстанції: Войтович І.І.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,
представника позивача адвоката Миколюка М.Д.,
представників відповідача Басламанової О.Ю., Гордієнко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (далі - позивач/ТОВ «Агротрейд-2000») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач/апелянт/ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 про застосовано пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1 767 399, 67 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 01 квітня 2025 року №13632/0709 є протиправним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального права, за відсутності правових підстав для нарахування пені та з істотними помилками у визначенні строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами. Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення став акт повторної документальної позапланової виїзної перевірки від 27 лютого 2025 року, який за змістом є фактично ідентичним попередньому акту від 05 грудня 2024 року, складеному за результатами перевірки тих самих контрактів, тим самим інспектором та за той самий період. Жодних нових обставин чи доказів акт повторної перевірки не містить. При цьому попередній акт був фактично замінений повторною перевіркою, а правові наслідки для платника створює виключно податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі останнього акту. Послався на сплив шестимісячного строку для застосування заходів впливу, передбаченого частиною другою статті 15 Закону України «Про валюту і валютні операції». Інформація Національного банку України про виявлені порушення була зафіксована у травні та липні 2024 року, тоді як податкове повідомлення-рішення прийнято лише 01 квітня 2025 року, тобто з порушенням граничного строку для застосування санкцій, що згідно з відповідними нормами Податкового кодексу України є підставою для звільнення від фінансової відповідальності у разі спливу строків давності. Навів доводи на спростування розрахунків контролюючого органу щодо кожного із зовнішньоекономічних контрактів (з DSV.CZ s.r.o. та Veles Trading Sp. z o.o.), із-за неправильного визначення початку перебігу строку розрахунків. Вважає, що відповідно до норм цивільного законодавства та Закону «Про валюту і валютні операції» перебіг строку починається з наступного дня після митного оформлення товару, а не в день такого оформлення. Внаслідок цього контролюючим органом помилково визначено кількість днів прострочення та, як наслідок, завищено суму пені. Крім того, позивач вказував на обставини звернення до господарського суду з позовами про стягнення заборгованості з нерезидентів, що відповідно до правової позиції Верховного Суду зупиняє нарахування пені з дати подання позову. Податковий орган ці обставини належним чином не врахував, що призвело до неправильного визначення тривалості прострочення. Також зазначив про наявність форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Київської обласної торгово-промислової палати. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону «Про валюту і валютні операції» перебіг строків розрахунків та нарахування пені зупиняється на весь період дії форс-мажору. При цьому сертифікат ТПП має преюдиційне значення, а контролюючий орган не наділений повноваженнями ставити під сумнів встановлений ним факт існування форс-мажорних обставин. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року позов ТОВ «Агротрейд-2000» задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 в частині нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами у сумі 1 556 693, 96 грн.
У частині позовних вимог щодо нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами в сумі 210 705, 71 грн - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області на користь ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 208, 00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області на користь ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» 10 000, 00 грн понесених витрат на правничу допомогу.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає перевірці на відповідність критеріям частини другої статті 2 КАС України (законність, обґрунтованість, пропорційність тощо), а відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх висновків і розрахунків (частина друга статті 77 КАС України). Аналіз норм Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII свідчить, що відповідальність у вигляді пені за порушення граничних строків розрахунків встановлена саме статтею 13 цього Закону і не є заходом впливу у розумінні статті 14, а відтак шестимісячний строк, визначений частиною другою статті 15 цього Закону на нарахування пені не поширюється. Тому посилання позивача на пропуск такого строку суд відхилив. Разом з тим, суд частково погодився з доводами позивача щодо неправомірності нарахування пені у певних періодах, виходячи з такого. Щодо контракту № 1110R (Польща, VELES TRADING) суд встановив, що позивач 10 травня 2024 року звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості, а кошти надійшли 29 травня 2024 року ще до процесуального вирішення цієї справи. З урахуванням частини сьомої статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII та правових позицій Верховного Суду, суд дійшов висновку, що з дати звернення з позовом (10 травня 2024 року) нарахування пені зупиняється, тому пеня, донарахована контролюючим органом за період 10 травня 2024 року по 23 травня 2024 року, є протиправною. Щодо контракту № 21/11/2023-SFO (Чехія, DSV.CZ), то суд відхилив заперечення позивача про зміщення старту відліку строку на наступний день після митного оформлення і наголосив, що за частиною другою статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII строк обчислюється з дня митного оформлення, а не з наступного дня. Тому розрахунок пені контролюючого органу (12 днів прострочення) суд визнав правильним, і в цій частині податкове повідомлення-рішення залишив чинним. Щодо контракту № 13/03/2024-SFO (Чехія, DSV.CZ), то суд також виходив з того, що строк рахується з дати митного оформлення, а пеня на 1 день прострочення, визначена податковим органом, є правомірною. Щодо контракту № 0102-24 (Польща, VELES TRADING), то ключовим мотивом для задоволення позову стало те, що позивач надав сертифікат Київської обласної ТПП № 3200-25-0849 про форс-мажорні обставини (протиправні дії третіх осіб, кримінальне провадження), які об`єктивно унеможливили належне виконання зобов`язань. Суд зазначив, що за частиною шостою статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII у разі форс-мажору зупиняється перебіг строку розрахунків і нарахування пені на весь період дії таких обставин. При цьому сертифікат ТПП є належним доказом, а факт ненадання його під час перевірки сам по собі не спростовує існування форс-мажору. Оцінивши сертифікат у сукупності з витягом з ЄРДР та іншими матеріалами, суд встановив наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами і неможливістю виконання договору, тому визнав протиправним нарахування пені за цим контрактом у сумі 1 461 474, 28 грн. У підсумку суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним у частині пені за період, коли нарахування мало бути зупинене через судове стягнення заборгованості з нерезидента, та припадає на період дії форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом ТПП. Водночас, у частині пені за контрактами, де розрахунок податкового органу відповідав приписам статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (зокрема щодо початку відліку строку з дати митного оформлення), підстав для скасування податкового повідомлення-рішення суд не встановив. Тому позов задоволено частково: податкове повідомлення-рішення скасовано на 1 556 693, 96 грн, а в решті 210 705, 71 грн - відмовлено. З огляду на часткове задоволення позову, суд розподілив судові витрати пропорційно та стягнув із відповідача судовий збір у відповідній частині та визнав витрати на правничу допомогу реальними й обґрунтованими, однак визначив до стягнення 10 000, 00 грн як співмірний розмір.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні, зазначаючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами. Апелянт вказує, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агротрейд-2000» встановлено порушення вимог валютного законодавства, зокрема пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України № 18 від 24 лютого 2022 року та статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у зв`язку з несвоєчасним надходженням валютної виручки за контрактами з нерезидентами VELES TRADING Sp. z.o.o. (Польща) та DSV CZ s.r.o. (Чеська Республіка). За твердженням скаржника, порушення строків розрахунків становить 358 000 євро (еквівалент 1 155 992,80 грн) та 218 958, 82 дол. США (еквівалент 8 875 999,37 грн), що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 про нарахування пені в сумі 1 556 693, 96 грн. Подання позивачем позовної заяви до Господарського суду Київської області не є безумовною підставою для зупинення перебігу строків розрахунків, оскільки таке зупинення можливе лише за наявності належних та достатніх доказів існування форс-мажорних обставин, які об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань саме у спірний період. При цьому сертифікат ТПП, наданий позивачем, не підтверджує безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між воєнним станом і невиконанням конкретних грошових зобов`язань нерезидентами. Суд першої інстанції неправильно застосував правові висновки Верховного Суду щодо зупинення строків розрахунків у разі звернення резидента до суду чи міжнародного арбітражу, оскільки у даному випадку позов до суду був поданий формально та не супроводжувався належними доказами реальної неможливості виконання контрактів. Також ГУ ДПС у Київській області оскаржує рішення суду в частині стягнення з контролюючого органу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, вказуючи на відсутність належних доказів фактичного надання послуг та їх співмірності зі складністю справи. Акт приймання-передачі послуг не містить достатньої деталізації виконаних робіт, обсягу витраченого часу та конкретних процесуальних дій, що унеможливлює перевірку обґрунтованості заявленої до стягнення суми. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» заперечує проти її доводів та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що суд правильно встановив обставини справи та вірно застосував норми матеріального і процесуального права. Позивач звертає увагу на те, що рішенням суду першої інстанції податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 правомірно скасовано в частині нарахування пені у сумі 1 556 693, 96 грн, оскільки наявні підстави для зупинення перебігу строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами. Щодо контракту № 1110R від 11 жовтня 2023 року з VELES TRADING sp. z o.o., то позивач 10 травня 2024 року звернувся до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення грошової заборгованості з контрагента-нерезидента (справа № 911/1214/24). З огляду на правові висновки Верховного Суду (зокрема, у справах № 815/3991/16, № 826/10651/16, № 440/11092/23), саме дата звернення до суду з позовом є підставою для зупинення нарахування пені за порушення строків розрахунків, а тому контролюючий орган безпідставно продовжував її нарахування. Стосовно контракту № 0102-24 від 01 лютого 2024 року позивач посилається на сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-25-0849 від 27 травня 2025 року, яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин - протиправних дій третіх осіб, що унеможливили виконання зобов`язань з 31 березня 2024 року і тривають на момент видачі сертифіката. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі виникнення форс-мажорних обставин перебіг строків розрахунків та нарахування пені зупиняється на весь період їх дії. При цьому Верховний Суд у низці постанов (зокрема у справах № 560/9742/22, № 620/14203/23, № 580/4079/23, № 520/2941/24) сформував підхід, за яким сертифікат ТПП є достатнім доказом існування форс-мажору, а контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд ставити під сумнів його зміст або вимагати додаткові докази. Протиправні дії третіх осіб щодо заволодіння коштами підтверджені внесенням відомостей до ЄРДР (кримінальне провадження за частиною четвертою статті 190 КК України), що у сукупності з сертифікатом ТПП доводить наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язань. Тому висновки суду першої інстанції про зупинення перебігу строків розрахунків є обґрунтованими. Також заперечує доводи апелянта щодо витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат та не довів їх неспівмірність, як цього вимагають статті 134, 139 КАС України. Розмір гонорару визначено договором, підтверджено актом приймання-передачі та платіжними документами, а судова практика Верховного Суду підтверджує, що витрати підлягають компенсації незалежно від їх фактичної сплати на момент розгляду справи. Крім того, позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційній інстанції, у розмірі 15 000 грн, обґрунтовуючи їх складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (підготовка відзиву, участь у засіданні, витрачено 21 годину), а також значенням спору для підприємства.
У додаткових поясненнях ГУ ДПС у Київській області зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення в частині нарахування пені, оскільки фактично поклав в основу свого рішення лише сертифікат про форс-мажорні обставини щодо контракту від 01 лютого 2024 року № 0102-24 та документи з кримінального провадження, які не підтверджують належним чином ані реального змісту протиправних дій третіх осіб, ані їх впливу на неможливість своєчасного виконання нерезидентом зобов`язань за контрактом. Сам по собі сертифікат ТПП не має автоматичного звільняючого ефекту, а лише створює підґрунтя для доведення відповідних обставин; натомість сторона, яка на нього посилається, повинна довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та фактичною неможливістю виконання конкретного зобов`язання. Лист Білоцерківської окружної прокуратури та витяг з ЄРДР лише свідчать про внесення відомостей до реєстру досудових розслідувань, але не містять конкретних відомостей про те, які саме протиправні дії були вчинені, ким, у який період і яким чином вони унеможливили виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не перевірив належним чином зміст сертифіката про форс-мажор та не встановив реального, а не абстрактного, причинно-наслідкового зв`язку між заявленими обставинами непереборної сили та порушенням строків розрахунків. На підтвердження цієї позиції податковий орган посилається на практику Верховного Суду, зокрема на постанову від 26 січня 2026 року у справі № 320/48401/23, і просить апеляційний суд прийняти ці додаткові пояснення, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції як у частині задоволення позову щодо 1 556 693, 96 грн пені, так і в частині стягнення судових витрат, та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.
У додаткових поясненнях ТОВ «Агротрейд-2000» зазначає, що висновки контролюючого органу щодо правомірності нарахування пені є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки податковим органом не враховано специфіку виконання зовнішньоекономічних контрактів, а також обставини, які об`єктивно вплинули на можливість своєчасного надходження валютної виручки. З моменту звернення до господарського суду з позовами про стягнення заборгованості з нерезидентів перебіг граничних строків розрахунків зупиняється, а відтак нарахування пені за відповідні періоди є протиправним. Крім того, товариство акцентує увагу на наявності форс-мажорних обставин за контрактом від 01 лютого 2024 року № 0102-24, що підтверджується сертифікатом торгово-промислової палати та матеріалами кримінального провадження щодо шахрайських дій третіх осіб, які унеможливили виконання зобов`язань контрагентом-нерезидентом. Позивач зазначає, що такі обставини мають безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із порушенням строків розрахунків, а тому виключають застосування до нього відповідальності у вигляді пені. Водночас ТОВ «Агротрейд-2000» звертає увагу, що контролюючий орган неправильно визначив періоди прострочення та здійснив розрахунок пені з порушенням вимог валютного законодавства, зокрема не врахував дати митного оформлення, фактичні строки виконання зобов`язань та періоди, протягом яких діяли обставини, що виключають відповідальність. 
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ГУ ДПС у Київській області на підставі наказу від 29 січня 2025 року № 437-п проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Агротрейд-2000» (податковий номер 36445855) з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактами від 21 листопада 2023 року № 21/11/2023-SFO з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка), від 11 жовтня 2023 року № 1110R з нерезидентом «VELES TRADING sp. zo.o.» (Польща), від 01 лютого 2024 року № 0102-24 з нерезидентом «VELES TRADING sp. zo.o.» (Польща) та від 13 березня 2024 року № 13/03/2024-SFO з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка).
За результатами перевірки складено акт від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 про результати документальної позапланової виїзної Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (податковий номер 36445855) з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактами від 21 листопада 2023 року № 21/11/2023-SFO з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка), від 11 жовтня 2023 року № 1110R з нерезидентом «VELES TRADING sp. zo.o.» (Польща), від 01 лютого 2024 року № 0102-24 з нерезидентом «VELES TRADING sp. zo.o.» (Польща) та від 13 березня 2024 року № 13/03/2024-SFO з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка), за період з 01 січня 2024 року по 28 листопада 2024 року.
Відповідно до змісту акту перевірки податковим органом встановлено наступне.
ТОВ «Агротрейд-2000» (Продавець) укладено контракт від 11 жовтня 2023 року № 1110R з нерезидентом VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) (Покупець), предметом якого було зобов`язання продавця поставити, а покупця прийняти і оплатити насіння ріпаку без ГМО урожаю 2023 року походження - Україна, в кількості 1 860, 00 т по ціні 330, 00 Євро за одну метричну тону.
На виконання умов контракту від 11 жовтня 2023 року № 1110R ТОВ «Агротрейд-2000» поставлено насіння ріпаку, рік врожаю 2023, УКТ ЗЕД: 12051090 00 нерезиденту VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) на суму 613 800, 00 євро (еквів. 23 578 041, 96 грн).
Товар відвантажувався декількома партіями. Митні декларації 23UA100250138479U8, 23UA100250138504U8 та 23UA100250138503U9. Остання партія товару по контракту відвантажувалась 16 жовтня 2023 року.
ТОВ «Агротрейд-2000» отримано кошти в сумі 613 800, 00 євро (еквів. 23 578 041, 96 грн)., в тому числі від VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) в розмірі 563 442, 00 євро (в еквів. 23 371 763, 82 грн) та 50 358, 00 євро (екв. 2 140 074, 00 грн) від нового боржника BIO-GRAIN Sp. z o.o. (Польща), згідно з умовами Договору про переведення боргу № 1 від 23 травня 2024 року.
В акті перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 зафіксовано, що кошти в сумі 50 358, 00 євро (екв. 2 115 992, 80 грн) отримані з порушенням граничних строків розрахунку (пункт 3.1.1. Акту перевірки від 05 грудня 2024 року № 57587/10-36-07-09-10/36445855 та додаток 3 до Акту перевірки).
В додатку 4 до Акту перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 контролюючий орган обраховував термін прострочення зарахування валютної виручки з 13 квітня 2024 року по 23 травня 2024 року, що становить 41 день, налічив пеню в сумі 260 267, 11 грн: 50 358, 00 євро х 42, 019 (курс НБУ) х 0, 30 % пені х 41 день прострочки.
ТОВ «Агротрейд-2000» (Продавець) укладено контракт від 21 листопада 2023 року № 21/11/2023 SFO з нерезидентом DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) (Покупець), переметом якого було зобов`язання продавця поставити покупцю олію соняшникову нерафіновану Код ТНВЕД 1512119100 в кількості 120 тон наливом у залізничних цистернах, по ціні 770 доларів США за тону.
На виконання умов контракту продавцем 25 грудня 2024 року відвантажено олію соняшникову нерафіновану код УКТ ЗЕД 1512119100 у кількості 120, 00 тон на загальну суму 92 400, 00 доларів США, що підтверджується митною декларацією 23UA100250139807U0 від 25 грудня 2023 року.
Оплата за поставлений товар надійшла від нерезидента DSV.CZ s.r.o. Чешська республіка 15 лютого 2024 року у сумі 54 000, 00 доларів США, 18 березня 2024 року у сумі 10 000, 00 доларів США та 18 квітня 2024 року - 28 425, 00 доларів.
Податковим органом зафіксовано, що ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» отримано кошти від нерезидента DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) на суму 28 400, 00 доларів США (екв. 1 105 424, 56 грн) з порушенням граничних строків розрахунку (пункт 3.1.2. та додаток 3 до акту перевірки).
В додатку 4 до Акту перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 контролюючий орган обчислив термін прострочення зарахування валютної виручки з 24 березня 2024 року по 04 квітня 2024 року, що становить 12 днів, та нарахував пеню в сумі 39 795, 28 грн: 28 400, 00 доларів США х 38, 9234 (курс НБУ) х 0, 30 % пені х 12 днів прострочки.
ТОВ «Агротрейд-2000» (Продавець) укладено контракт від 01 лютого 2024 року № 0102-24 з VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща), предметом якого було зобов`язання продавця поставити, а покупця прийняти і оплатити кукурудзу урожаю 2023 року (код УКТ ЗЕД 1005 9000 00), українського походження, насипом, в кількості 2 000, 000 тон за ціною 120, 00 доларів США за тону.
На виконання умов контракту від 01 лютого 2024 року № 0102-24 ТОВ «Агротрейд-2000» згідно з митною декларацією від 05 березня 2024 року 24UA500050002883U6 відвантажило 1 947 280 кг товару вартістю 249 251, 84 Доларів США (еквів. 9 549 7101, 37 грн.) товару (Кукурудза не для сівби, врожаю 2023 року, насипом КОД УКТЗЕД 10059000) нерезиденту VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща). Митна декларація 24UA500050002883U6.
ТОВ «Агротрейд-2000» отримало кошти від VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) в сумі 50 000, 00 доларів США (еквів. 971 100,00 грн), кошти в розмірі 30 293, 02 доларів США (еквів. 1 220 286, 06 грн.) - від нового боржника BIO-GRAIN Sp. z o.o. (Польща), згідно з умовами Договору про переведення боргу № 1 від 23.05.2024 та не отримано кошти в сумі 168 958, 82 доларів США (екв. 6 959 430, 69 грн).
Перевіркою встановлено, що кошти в сумі 30 293, 02 доларів США (еквів. 1 220 286, 06 грн) та в сумі 50 000, 00 доларів США (еквів. 971 100, 00 грн) отримані з порушенням граничних строків розрахунку, кошти в сумі в сумі 168 958, 82 доларів США (екв. 6 959 430, 69 грн) не отримані і обліковуються як дебіторська заборгованість (пункт 3.1.3. Акту перевірки від 05 грудня 2024 року № 57587/10-36-07-09-10/36445855 та додаток 3 до Акту перевірки.).
В додатку 4 до Акту перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 контролюючий орган обрахував термін прострочення зарахування валютної виручки:
- щодо 218 958, 82 доларів США з 03 червня 2024 року по 19 липня 2024 року, що становить 47 днів, та обчислив пеню в сумі 1 251 515, 91 грн: 218 958, 82 доларів США х 40, 5373 (курс НБУ) х 0, 30 % пені х 47 днів прострочки.
- щодо 168 958,82 доларів США з 20 липня 2024 року по 28 липня 2024 року, що становить 10 днів, та нарахував пеню в розмірі 209 958, 37 грн: 168 958, 82 доларів США х 41, 4220 (курс НБУ) х 0, 30 % пені х 10 днів прострочки.
29 липня 2024 року ТОВ «Агротрейд-2000» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до VELES TRADING Sp.Z.o.o. про стягнення 8 856 400, 00 грн заборгованості за контрактом № 0102-24 від 01 лютого 2024 року. 
Ухвалою від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 911/1991/24. Рішення у справі № 911/1991/24 не ухвалено.
ТОВ «Агротрейд-2000» (Продавець) укладено контракт від 13 березня 2024 року № 13/03/2024 SFO з нерезидентом DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) (Покупець), предметом якого було зобов`язання продавця поставити товар - олію соняшникову нерафіновану (Код ТНВЕД - 1512119100) на суму 45 900, 00 доларів США +/- 10 %, а покупець зобов`язаний прийняти і оплатити товар.
На виконання умов контракту від 13 березня 2024 року № 13/03/2024-SFO ТОВ «Агротрейд-2000» відвантажило олію соняшникову нерафіновану невиморожену наливом для промислової переробки КОД УКТЗЕД 15121191) нерезиденту DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) на суму 52 020, 00 доларів США (еквів. 2 046 622, 86 грн).
Згідно з актом перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 (пункт 3.1.4. та додаток 3 до акту перевірки) встановлено, що ТОВ «Агротрейд-2000» отримано кошти від нерезидента DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) в розмірі 52 020,00 доларів США (в еквів. 2 105 500, 26 грн), у тому числі з порушенням граничних строків розрахунку на суму 48 195, 00 доларів США (екв. 1 954 331, 35 грн).
В додатку 4 до Акту перевірки від 27 лютого 2025 року №11873/10-36-07-09-10/36445855 контролюючий орган обчислив термін прострочення зарахування валютної виручки в один день 25 червня 2024 року та нарахував пеню в розмірі 5 862, 99 грн: 48 195, 00 доларів США х 40, 5505 (курс НБУ) х 0, 30 % пені х 1 день прострочки.
За результатами перевірки встановлено порушення частини другої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII та пункту 142 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 18, а саме:
- порушено граничні строки розрахунків по контракту від 11 жовтня 2023 року № 1110R з нерезидентом VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) на загальну суму 50 358, 00 євро (екв. 2 115 992, 80 грн),
- порушено вимоги пункту 12 Постанови Правління Національного банку України «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 14 травня 2019 року № 67» від 10.11.2023 № 145: по зовнішньоекономічних контрактах: від 21.11.2023 № 21/11/2023-SFO з нерезидентом DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) на суму 28 400, 00 доларів США (екв. 1 105 424,56 грн), від 01 лютого 2024 року № 0102-24 з нерезидентом VELES TRADING sp. Z.o.o. (Польща) на загальну суму 218 958, 82 доларів США (екв. 8 875 999, 37 грн) та від 13 березня 2024 року № 13/03/2024-SFO з нерезидентом DSV.CZ s.r.o. (Чеська Республіка) 48 195, 00 доларів США (екв. 1 954 331, 35 грн).
На підставі висновків акту перевірки від 27 лютого 2025 року № 11873/10-36-07-09-10/36445855 ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 про нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами у сумі 1 767 399, 67 грн.
ТОВ «Агротрейд-2000» оскаржило в адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення, однак рішенням ДПС України від 17 червня 2025 року № 17451/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 № 13632/0709 - без змін, після чого позивач звернувся з позовом до суду.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Оскільки оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 загальним розміром 210 705, 71 грн, що складається з пені в сумі: 165 047, 43 грн за контрактом № 1110R від 11 жовтня 2023 року з нерезидентом «VELES TRADING sp. Zo.o.» (Польща); 39 795, 28 грн за контрактом № 21/11/2023-SFO від 21 листопада 2023 року з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка); 5 862, 99 грн за контрактом від 13 березня 2024 року № 13/03/2024 з нерезидентом «DSV.CZ s.r.o.» (Чеська Республіка) прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, з ним погодились сторони, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ДПС у Київській області в частині задоволених позовних вимог.
Отже, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо правильності нарахування пені за прострочення строків повернення валютної виручки за контрактом від 11 жовтня 2023 року на суму 95 219, 68 грн і за контактом від 01 лютого 2024 року на суму 1 461 474, 28 грн, що загалом становить 1 556 693, 96 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною першою статті 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
За приписами частини першої статті 11 Закону № 2473-VIII, яка регулює питання валютного нагляду, валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства. 
Частинами п`ятою та шостою цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Частиною сьомою статті 11 Закону № 2473-VIII визначено, що уповноважені установи є агентами валютного нагляду, підзвітними Національному банку України.
Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
За змістом частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною першою статті 13 Закону № 2473-VIII регламентовано, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
За частиною другою статті 13 цього Закону у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (частина восьма статті 13 Закону № 2473-VIII).
Правлінням Національного банку України постановою № 5 від 02 січня 2019 року затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Це Положення затверджено, виходячи з наданих Національному банку України статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» повноважень встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Таким чином, Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затверджене постановою правління Національного банку України № 5 від 02 січня 2019 року, регулює порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті і розповсюджується на всіх суб`єктів валютних операцій.
Згідно з пунктами 21, 23 Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
24 лютого 2022 року відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», пунктом 14-2 якої граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно з Постановою Національного банку України від 07 червня 2022 року № 113 становили 120 днів, а згідно з Постановою Національного банку України від 07 липня 2022 року № 142 - 180 днів.
З аналізу норми частини другої статті 13 Закону № 2473-VIII суд дійшов висновку, що обчислення граничного строку виплати заборгованості за операціями резидента з експорту товарів починається з дати митного оформлення, а не з наступного дня, як зазначає в своїх доводах позивач.
Щодо контракту № 1110R від 11 жовтня 2023 року з нерезидентом «VELES TRADING sp. Z o.o.» (Польща), зокрема в частині задоволених позовних вимог у розмірі 95 219, 68 грн, колегія суддів зазначає таке.
За змістом частини сьомої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Системний аналіз зазначених положень свідчить про те, що зупинення перебігу строку розрахунків є тимчасовим правовим механізмом, спрямованим на захист резидента за умови належного процесуального продовження розгляду спору та досягнення результату у формі задоволення позову або фактичного стягнення заборгованості в межах судового провадження.
З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2024 року ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з Veles Trading Sp. z o.o., однак ухвалою від 06 травня 2024 року у справі №911/1153/24 зазначену позовну заяву повернуто позивачеві. 
Надалі, 10 травня 2024 року позивач повторно звернувся до суду з відповідною позовною заявою (справа № 911/1214/24), яку ухвалою від 15 травня 2024 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків - сплати судового збору, а ухвалою від 24 червня 2024 року позовну заяву у справі № 911/1214/24 повернуто позивачеві через невиконання вимог суду.
В цей проміжок часу, а саме 23 травня 2024 року, між сторонами укладено договір про переведення боргу, після чого того ж дня новим боржником сплачено заборгованість у повному обсязі, що призвело до відсутності предмета спору. 
Таким чином, судове провадження фактично не було відкрито та не призвело до вирішення спору по суті, а відповідний механізм судового захисту не був реалізований у передбаченому законом порядку.
Факт подальшого зарахування коштів 23 травня 2024 року сам по собі не змінює процесуальної природи завершення судового розгляду з позитивним для позивача результатом, оскільки повернення позовної заяви означає, що справа фактично не розглядалася судом по суті, а отже відсутні підстави вважати, що саме судовий механізм став підставою припинення порушення.
Колегія суддів звертає увагу, що норма частини сьомої статті 13 Закону № 2473-VIII встановлює чіткі правові наслідки залежно від результату судового провадження. У випадку, коли провадження завершується без ухвалення рішення про задоволення позову по суті спору, зупинення строку не може мати безумовного характеру, оскільки це призвело б до можливості уникнення відповідальності шляхом формального звернення до суду без подальшого процесуального руху справи.
Тлумачення, за яким сам факт подання позову і його подальше повернення за наявності добровільного перерахування коштів автоматично виключає нарахування пені за період зупинення, не узгоджується з цілями валютного регулювання та принципом невідворотності відповідальності за порушення строків розрахунків.
У даному випадку повернення позову свідчить про відсутність судового вирішення спору, а тому відсутні підстави для поширення наслідків зупинення строку на весь період до фактичного надходження коштів.
Отже, контролюючий орган правомірно поновив перебіг строку розрахунків та здійснив нарахування пені за відповідний період, а висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для такого нарахування є помилковим.
Доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими, оскільки відповідають змісту частини сьомої статті 13 Закону № 2473-VIII та її системному тлумаченню, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зазначеній частині.
Щодо пені в сумі 1 461 474, 28 грн, нарахованої за контрактом № 0102-24 від 01 лютого 2024 року, укладеним ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» з нерезидентом VELES TRADING sp. z o.o. (Польща), колегія суддів зазначає таке.
Судами встановлено, що на виконання умов указаного контракту, який укладено позивачем із керівником VELES TRADING sp. z o.o. (Польща) ОСОБА_1 , позивач здійснив експорт кукурудзи врожаю 2023 року за митною декларацією від 05 травня 2024 ркоу № 24UA500050002883U6 на загальну суму 249 251, 84 доларів США. 
В подальшому на рахунки позивача надійшла часткова оплата: 50 000, 00 доларів США від VELES TRADING sp. z o.o. та 30 293, 02 доларів США від нового боржника BIO-GRAIN Sp. z o.o. на підставі договору про переведення боргу №1 від 23.05.2024. Несплаченою залишилась сума 168 958, 82 доларів США, що обліковується як дебіторська заборгованість.
Також встановлено, що 29 липня 2024 року позивач звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до VELES TRADING sp. z o.o. про стягнення заборгованості; ухвалою від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 911/1991/24, яке станом на момент розгляду цієї справи не завершене.
Контролюючий орган, посилаючись на порушення граничних строків розрахунків, у додатку 4 до акта перевірки нарахував пеню за періоди прострочення з 03 червня 2024 року по 28 липня 2024 року. 
Разом з тим вирішальним для оцінки правомірності нарахування пені є встановлення наявності форс-мажорних обставин та їх впливу на можливість своєчасного отримання валютної виручки.
З аналізу наявних в матеріалах справи документів судом встановлено наступне.
20 травня 2025 року позивачем до Білоцерківського районного управління поліції подана заява про злочин щодо керівника Veles Trading Sp. Z.o.o. - Максима Недільського про шахрайські дії, направлені на заволодіння коштами ТОВ «Агротрейд-2000».
21 травня 2025 року за фактом протиправних дій посадових осіб VELES TRADING sp. Z.o.о. щодо заволодіння коштами ТОВ «АГРОТРЕЙД - 2000» за контрактом № 0102-24 від 01 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 190 КК України, що передбачає відповідальність за шахрайство, та зареєстроване кримінальне провадження за № 42025112030000220. 
Досудове розслідування справи доручено Білоцерківському управлінню поліції. 
22 травня 2025 року Білоцерківська окружна прокуратура повідомила заявника про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 190 КК України та надала витяг у кримінальному провадженні № 42025112030000220. 
27 травня 2025 року за № 256/03.23 Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата видала ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» сертифікат № 3200-25-0849 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): протиправні дії третіх осіб, що спричинили неможливість виконання зобов`язань за контрактом № 0102-24 від 01 лютого 2024 року. Дата настання форс-мажорних обставин 31 березня 2024 року, дата закінчення: тривають на час видачі сертифікату - 27 травня 2025 року.
03 березня 2026 року слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області повідомило про стан досудового розслідування кримінального провадження № 42025112030000220 від 21 травня 2025 року.
В ході досудового розслідування здійснено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне та неупереджене досудове розслідування, разом з тим, у вказаному листі їх перелік та здобуті результати зазначити не вбачається за можливе у зв`язку із дотриманням таємниці досудового розслідування.
За даними слідства, наразі органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження та допиту директора компанії - нерезидента «VELES TRADING sp. Z.o.о.» (Республіка Польща) ОСОБА_2 , який, за наявною інформацією, перебуває поза межами території України, а також ініційовано питання щодо надання міжнародної правової допомоги Компетентними органами Республіки Польша.
Отже, можна дійти висновку про причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю отримати кошти внаслідок шахрайських дій з боку компанії-нерезидента «VELES TRADING sp. Z.o.о.» (Республіка Польща).
Наведені документи у сукупності підтверджують не лише формальне засвідчення форс-мажорних обставин уповноваженим органом, а й реальність та фактичний характер подій, які стали підставою для їх встановлення. 
Такі обставини об`єктивно виникли поза волею позивача, не могли бути ним передбачені чи усунені, та безпосередньо вплинули на можливість своєчасного отримання валютної виручки за контрактом № 0102-24.
Таким чином, сертифікат торгово-промислової палати підтверджується іншими належними доказами у справі, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями контрагента, названого в сертифікаті ТПП третьою особою, та порушенням строків розрахунків, а відтак - про наявність підстав для застосування частини шостої статті 13 Закону № 2473-VIII.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі зупинення виконання договору у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин перебіг строку розрахунків та нарахування пені зупиняється на весь період їх дії.
Водночас колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 200/4768/23, згідно з якою наявність сертифіката Торгово-промислової палати не може бути єдиною і беззаперечною підставою для звільнення платника від відповідальності, а підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, що підтверджують або спростовують фактичну можливість своєчасного виконання відповідного обов`язку.
Також у постановах від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16 Верховний Суд наголошував на необхідності встановлення причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю належного виконання зобов`язань, а також впливу таких обставин на економічний стан суб`єкта.
Форс-мажорні обставини у цій справі не мають абстрактного характеру (як, наприклад, загальне посилання на воєнний стан), а конкретизовані - протиправні дії третіх осіб щодо заволодіння грошовими коштами, що безпосередньо вплинуло на неможливість отримання валютної виручки у визначені законом строки. Таким чином, наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними обставинами та порушенням строків розрахунків.
Доводи апеляційної скарги про те, що сертифікат ТПП не може бути підставою для зупинення нарахування пені або що контролюючий орган має право не враховувати його, колегія суддів відхиляє. Закон №2473-VIII прямо передбачає наслідки встановлення форс-мажору - зупинення перебігу строку та нарахування пені на період його дії. При цьому оцінка сертифіката здійснюється судом, а не контролюючим органом на власний розсуд.
Посилання апелянта на те, що сертифікат видано після проведення перевірки, не впливає на правову оцінку спірних правовідносин, оскільки визначальним є факт існування форс-мажорних обставин у відповідний період, а не дата документального підтвердження таких обставин.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що у період дії засвідчених форс-мажорних обставин перебіг строку розрахунків за контрактом № 0102-24 потребував зупинення, а пеня за його порушення - не підлягала нарахуванню. 
Відтак податкове повідомлення-рішення від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 у цій частині правомірно скасоване судом першої інстанції, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо стягнення судом першої інстанції за рахунок відповідача 10 000, 00 грн витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Ця норма закону кореспондується з частиною сьомою статті 139 КАС України, згідно з якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Про це саме зазначено в частині третій статті 143 КАС України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначених умов дотримано, оскільки представник позивача у позові заявив про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн та надав документи на їх підтвердження.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий самий правовий підхід застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункту 268).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Про таке йдеться також в іншій практиці ЄСПЛ, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2025 року № 23 між позивачем та АО «МКБ ГРУПП» укладено договір про правничу допомогу, відповідно до умов якого адвокат - Миколюк Микола Дмитрович оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 01 квітня 2025 року № 13632/0709 та надав наступну правничу допомогу в суді першої інстанції:
1. Підготував та подав позов до Київського окружного адміністративного суду позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Київській області від 01 квітня 2025 року № 13632/0709, справа № 320/36296/25.
2. Представив інтереси Клієнта у суді першої інстанції на 2-х судових засіданнях у справі № 320/36296/25.
3. Здійснив інші процесуальні дії що всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи № 320/36296/25.
На підготовку позову, аналіз, систематизацію та подання доказів у справі, підготовку процесуальних документів та представництво інтересів клієнта Адвокат витратив 20 годин часу. 
Гонорар згідно договору та акту приймання передачі становить 15 000,00 грн.
Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Тому, враховуючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, характер та складність цієї справи, предмет спору, часткове задоволення позовних вимог, а також час, витрачений на підготовку процесуальних документів і правову позицію у справі, колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн є обґрунтованою, співмірною складності справи та відповідає принципам розумності й справедливості.
Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів підсумовує, що відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга ГУ ДПС у Київській області задоволенню, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року - скасуванню щодо суми 95 219, 68 грн з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Беручи до уваги, що суд першої інстанції вже здійснив розподіл судового збору пропорційно частково задоволеним позовним вимогам та визначив до стягнення 21 208, 00 грн, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про додаткову відмову у задоволенні позовних вимог на суму 95 219, 68 грн із загальної суми 1 767 399, 67 грн, колегія суддів вважає за необхідне відповідно зменшити розмір судового збору.
Зазначена частка становить 5, 38 % від загальної суми позову, у зв`язку з чим визначений судом першої інстанції розмір судового збору підлягає зменшенню на відповідну пропорційну величину, а саме на 1 141, 00 грн (21 208, 00 грн х 5, 38 %), що зумовлює визначення до стягнення судового збору у розмірі 20 067, 00 грн.
Представником позивача - адвокатом Миколюком М.Д. до апеляційного суду подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн, щодо якої колегія суддів зазначає наступне.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача надано копії договору про надання правничої допомоги № 34 від 28 жовтня 2025 року, платіжної інструкції від 28 жовтня 2025 року № 5629 про перерахування гонорару у сумі 15 000, 00 грн, ордеру, а також акта приймання-передачі наданих послуг.
Згідно з умовами договору № 34 від 28 жовтня 2025 року, укладеного між АО «МКБ ГРУПП» та ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», адвокатське об`єднання зобов`язалося надати правничу допомогу клієнту в апеляційній інстанції у справі № 320/36296/25, а клієнт - оплатити надані послуги. Договором визначено фіксований розмір гонорару - 15 000,00 грн.
Відповідно до акта приймання-передачі правничої допомоги адвокатом здійснено підготовку, підписання та подання до Шостого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу, а також представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції. Загальний час, витрачений на надання правничої допомоги, становив 21 годину.
Разом з тим, оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує характер та складність спору, обсяг виконаної адвокатом роботи, кількість підготовлених процесуальних документів, у тому числі на виконання вимог апеляційного суду, а також фактичну участь представника позивача у двох судових засіданнях апеляційного суду.
З урахуванням викладеного, принципів розумності, співмірності та справедливості, а також беручи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги і відмову у задоволенні частини позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зменшеному, пропорційному розмірі - 10 000, 00 грн.
Керуючись статтями 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнити частково. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року скасувати в частині задоволення позовних вимог на суму 95 219,68 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5-А, код ЄДРПОУ 44096797) судовий збір у розмірі 20 067, 00 грн (двадцять тисяч шістдесят сім гривень нуль копійок) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (адреса: 09133, Київська область, Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, автодорога Київ-Одеса 82 км + 500 м, код ЄДРПОУ 36445855)
В іншій частині судове рішення залишити без змін.
Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» - адвоката Миколюка Миколи Дмитровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5-А, код ЄДРПОУ 44096797) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» (адреса: 09133, Київська область, Білоцерківський район, селищна рада Терезинська, автодорога Київ-Одеса 82 км + 500 м, код ЄДРПОУ 36445855) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 10 000, 00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2026.