Справа № 483/615/25
Провадження № 2/638/1614/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді    Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря   Рудської В.П., 
позивача   ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», в якому просить з урахуванням уточнень, припинити зобов`язання, а саме зобов`язання щодо стягнення в солідарному порядку зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2006 року №ML-400/100/2006 у розмірі основна сума заборгованості – 502 898,54 грн., судовий збір 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи – 130 грн., а всього 504 718,54 грн., які були покладені на нього рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2010 року у справі №2-197/2010 у зв`язку з повним виконанням рішення суду (звернення стягнення на предмет іпотеки – житловий будинок, земельну ділянку площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельну ділянку площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Також просить судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 липня 2010 року рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області по справі 197/2010 було задоволено позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в рахунок заборгованості по кредитному договору від 06 липня 2006 року №ML-400/100/2006 в сумі 502 898 гривень 54 копійки, а також в рахунок оплати судового збору 1700 гривень та в рахунок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 гривень, а всього 504 718 гривень 54 копійки. 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступив, а відповідач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв права вимоги за кредитним договором від 06 липня 2006 року №ML-400/100/2006 та договором іпотеки і договором поруки, які були укладені в забезпечення виконання умов кредитного договору. За договором іпотеки було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, земельна ділянка площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельна ділянка площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
02 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП №59442484 з примусового виконання виконавчого листа №2-197/2010, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 28 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2010 року. 
Відповідач звернувся та отримав 02.09.2014 року виконавчий напис №3207 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 02 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП №59440259 з примусового виконання виконавчого листа №3207, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно. 02.07.2019 року виконавчі провадження за ВП №59442484 та ВП №59440259 були об`єднані у зведене виконавче провадження за №59833244. 16.08.2019 року в рамках ЗВП №59833244 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна, а саме житловий будинок, земельна ділянка площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельна ділянка площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 12.11.2011 року по справі 483/327/21 виконавчий напис від 02.09.2014 року №3207, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. було визнано таким, що не підлягає виконанню, проте предмет іпотеки був переданий на реалізацію до державного підприємства СЕТАМ та 16 січня 2020 року проданий. 
Вказує, що відповідач, діючи недобросовісно, маючи рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2010 року про стягнення заборгованості по кредитному договору, самостійно обрав такий спосіб позасудового врегулювання правовідносин як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його на електронних торгах. При цьому посилається на недійсність наступних вимог іпотекодержателя до нього як боржника щодо виконання основного зобов”язання після звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що кредитор і боржник повинні та мали право розраховувати, що заборгованість у випадку неповернення її боржником повинна та могла бути погашена в досудовому порядку саме за рахунок іпотечного майна, а тому кредитор повинен був діяти таким кредитор повинен був діяти таким чином, щоб заборгованість була погашена за рахунок іпотечного майна в повному обсязі. Неможливість наступних вимог кредитора до боржника за змістом норми закону і обставин справи на думку позивача свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням.
Також зазначає, що на час звернення до суду виконавче провадження від 02.07.2019 року №59442484 з примусового виконання виконавчого листа №2-197/2010, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 28 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку в рахунок заборгованості по кредитному договору перебуває в тимчасовому провадженні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М..
22.04.2024 року Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області по справі №483/436/23 визнав за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки як за спадкоємцем покупця. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.04.2025 року замінено стягувача – ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях ВП №59442484 та ВП №59440259 з примусового виконання виконавчих листів у цивільній справі №2-197/2010 на його правонаступника – ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС».
Представником відповідача подано до суду письмові пояснення, в яких наполягала на помилковості тверджень позивача та необґрунтованості позовних вимог. Зазначив, що позивач не враховує правової природи іпотеки як забезпечувального зобов`язання, яке має на меті гарантувати належне виконання основного зобов`язання, але не підміняє його. Вимоги кредитора за кредитним договором можуть бути задоволені повністю або частково за рахунок іпотечного майна, однак саме по собі звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчить про припинення всіх зобов`язань позичальника та поручителів. При цьому належним виконанням є лише таке виконання, яке призводить до повного погашення боргу. Якщо сума, виручена від реалізації предмета іпотеки, не покриває повністю заборгованості, кредитор зберігає право вимагати залишок боргу від боржника чи поручителів. Також зазначає, що реалізація предмета іпотеки відбулась не в добровільному позасудовому порядку, передбаченого ст.36 ЗУ «Про іпотеку», а в межах зведеного виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса та виконавчого листа Очаківського міськрайонного суду, тому застосування ч.4 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» до правовідносин є помилковим. Факт реалізації майна підтверджується актом про продаж через ДП «СЕТАМ» від 16.01.2020 року, позивач оскаржував процедуру торгів, проте суд відмовив у задоволенні вимог, що підтверджує чинність та законність реалізації. Крім того, вказує, що доводи позивача про відсутність у відповідача належних прав кредитора є надуманими та такими, що суперечать положенням цивільного законодавства. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду від 29.04.2025 року підтверджено процесуальне правонаступництво ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» у виконавчих провадженнях ВП №59442484 та ВП №59440259.
Третьою особою ОСОБА_2 подано до суду письмові пояснення, в яких наполягала на обґрунтованості позовних вимог позивача. Зазначила, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, оскільки саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя з боржником. 
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.05.2025 року справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Харкова за підсудністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу розподілено в провадження судді Цвірюка Д.В. 10.06.2025 року.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Харкова від 19.06.2025 року після усунення позивачем допущених недоліків заяви позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 28.08.2025 року визнано обов`язковою участь позивача в судовому засіданні.
Ухвалами суду від 06.11.2025 року, від 24.12.2025 року та від 19.02.2026 року витребувано докази по справі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в уточненій редакції підтримав та просив припинити зобов`язання, а саме зобов`язання щодо стягнення в солідарному порядку зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 06 липня 2006 року №ML-400/100/2006, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, представник відповідача ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» просив справу розглянути без участі відповідача та його представника. Також просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, ОСОБА_2 просила справу розглядати у її відсутність.
У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. 
З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність нез`явившихся осіб за наявними матеріалами справи.
Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.2, п.4, п.6 - п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч.8 ст.279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи і докази, надані до суду.
Судом встановлено, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2010 року у справі № 2-197/2010 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з останніх на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-400/100/2006 від 06 липня 2006 року в сумі 502898 грн. 54 коп., а також 1700 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування судових витрат та 120 грн. в рахунок оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду набрало законної сили 12.07.2010 року.
02 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП №59442484 з примусового виконання виконавчого листа №2-197/2010, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 28 жовтня 2010 року про стягнення заборгованості на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2010 року. 
02 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. відкрито виконавче провадження ВП №59440259 з примусового виконання виконавчого листа №3207, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно. 
02.07.2019 року виконавчі провадження за ВП №59442484 та ВП №59440259 об`єднані у зведене виконавче провадження за №59833244. 
16.08.2019 року в рамках зведеного ВП №59833244 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна, а саме житловий будинок, земельна ділянка площею 0,100 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011 та земельна ділянка площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 12.11.2021 року по справі 483/327/21 виконавчий напис від 02.09.2014 року №3207, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 22.02.2022 року.
Зі змісту протоколу № 460909 проведення електронних торгів від 16 січня 2020 року, виданого ДП «СЕТАМ» вбачається, що ОСОБА_5 придбала майно: житловий будинок загальною площею 489,90 кв.м, житловою площею 188 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до складеного приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. копії акту про реалізацію предмета іпотеки ЗВП № 59833244 від 05 лютого 2020 року, ОСОБА_5 стала переможцем електронних торгів проведених 16 січня 2020 року ДП «СЕТАМ» (номер лоту реалізованого майна: 397653), та придбала житловий будинок загальною площею 489,90 кв.м, житловою площею 188 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,10 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0011, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0189 га кадастровий номер 4810300000:04:003:0012, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 488000 грн., 29 січня 2020 року переможець торгів перерахувала кошти за придбаний предмет іпотеки.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними електронних торгів та скасування документів, виданих за їх результатом. Рішення суду набрало законної сили 20.01.2023 року.
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 квітня 2025 року замінено стягувача – товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях № 59442484 та № 59444240, з примусового виконання виконавчих листів, виданих Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області у цивільній справі № 2-197/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, його правонаступником – товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС». Ухвала набрала законної сили 15.05.2025 року.
З листа приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області від 04.03.2026 року №5727 вбачається, що відповідно до матеріалів зведеного ВП №59442484, платіжним дорученням №2109 від 31.01.2020 року на користь стягувача – ТОВ «ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» було перераховано кошти у розмірі 407 409 гривень 49 копійок, призначення платежу: кошти стягнуті з боржника ОСОБА_1 , ЗВП 59833244. Відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження 22.07.2021 року на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу у межах виконавчого провадження №59440259.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Одним зі способів припинення зобов`язання є його виконання (частина перша статті 599 ЦК України).
За загальним правилом статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється саме у зв`язку з належним його виконанням.
Під належним виконанням зобов`язань слід розуміти здійснення кредитором і боржником дій щодо реалізації прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. За своїм характером це поняття включає належних кредитора і боржника, належні час, предмет, місце і спосіб виконання.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань. 
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги
Так, за змістом ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. 
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 8 ст.36 вказаного Закону передбачено, що завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателя); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). 
Як встановлено вище, заборгованість за кредитним договором ML-400/100/2006 від 06 липня 2006 року у повному обсязі не погашена, про що також стверджує представник відповідача ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» – нового кредитора у зобов`язанні. Тому підстави вважати зобов`язання за кредитним договором припиненим відсутні. Крім того, доказів реалізації предмета іпотеки у позасудовому порядку матеріали заяви не містять та не надані позивачем до суду. Натомість як було встановлено вище, нерухоме майно – предмет іпотеки було реалізовано у порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження», що виключає застосування до спірних правовідносин положень ст.36 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якої є недійсними будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою після завершення позасудового врегулювання.
Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
За статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Позивачем не надано на протязі часу розгляду справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розрізі положень статей 76-81 ЦПК України на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором ML-400/100/2006 від 06 липня 2006 року. Усі доводи, наведені позивачем, неспроможні та спростовуються вищезазначеним. 
З огляду на викладене, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.
При цьому саме ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» як новий кредитор у зобов`язанні є належним відповідачем у даній справі.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» про припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням – залишити без задоволення.
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторони та інші учасники:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;
відповідачіТовариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС», ЄДРПОУ 44544575, м.Харків, пр.Науки буд.58 офіс 405; Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ЄДРПОУ 36789421, м.Київ, вул.Жилянська буд.43;
треті особи:  ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя:    Д. В. Цвірюк