ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 380/24034/24
адміністративне провадження № К/990/48492/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 380/24034/24
за адміністративним позовом Приватного підприємства «Укртекстрейдинг» до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними, 
за касаційною скаргою Львівської митниці на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: І. М. Обрізко, Л. П. Іщук, Н. М. Судова-Хомюк) від 14 листопада 2025 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» до Львівської митниці, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної служби України про коригування митної вартості № UA 209000/2024/000280/1 від 29 травня 2024 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлене Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» Галицької митниці Державної митної служби України № UA209150/2024/000063;
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної служби України про коригування митної вартості № UA209000/2024/000501/2 від 30 серпня 2024 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлене Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» Галицької митниці Державної митної служби України № UA209150/2024/000080. 
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, яке прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративний позов задоволено.
3. Вказане рішення було доставлено до електронного кабінету скаржнику 18 червня 2025 року о 18:15 год., про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.160).
4. Надалі, додатковим судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, внаслідок чого, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
5. Вказане рішення було доставлено до електронного кабінету скаржнику 11 липня 2025 року о 07:22 год., про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.178).
6. Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями 15 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга від Львівської митниці, у якій просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року та прийняти постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
7. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року залишено без руху та встановлено Львівській митниці п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме, надати до суду оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 14 534,4 грн.
8. Вказана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху була доставлена до електронного кабінету скаржнику 26 серпня 2025 року о 23:33 год., про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.202).
9. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
10. До суду 01 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява Львівської митниці про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги для отримання платіжного доручення від Державної казначейської служби про сплату судового збору у зв`язку із неможливістю сплатити судовий.
11. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в задоволенні заяви Львівської митниці про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги - відмовлено.
Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/24034/24 повернуто скаржнику. 
12. Вказана ухвала про повернення апеляційної скарги була доставлена до електронного кабінету скаржнику 30 вересня 2025 року о 17:28 год., про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.216).
13. 06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції повторно надійшла апеляційна скарга Львівської митниці, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та платіжною інструкцією від 01 жовтня 2025 року № 2033 на суму 14 534,40 грн.
13.1 Клопотання обґрунтоване тим, що у зв`язку із очікуваннями проплати безспірних списань, одразу після їх проведення та невідкладною подачею після цього повторної апеляційної скарги, вживала заходи для якнайшвидшого оскарження судового рішення в стислі строки.
14. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в клопотанні Львівської митниці від 06 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/24034/24 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.
14.1 Ухвала мотивована тим, що та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків та за відсутності поважних причин їх пропуску.
При цьому, суд визнав наведені в клопотанні доводи необґрунтованими, так як невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги та, як наслідок, повернення її скаржнику не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Оскільки скаржник не навів поважних підстав, за яких апеляційна скарга подана понад визначені законом строки, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження у розумні строки після повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.
Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють контролюючий орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору. В свою чергу, на підтвердження таких обставин, скаржником не надано жодного доказу, який б підтверджував відмову саме органу Казначейства сплатити судовий збір за відповідною заявкою митного органу.
Звертає увагу на те, що згідно платіжної інструкції №2033 судовий збір був сплачений 01 жовтня 2025 року, однак апеляційну скаргу подано 06 жовтня 2025 року, що свідчить про зволікання митного органу.
15. Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 11 жовтня 2025 року до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.
16. На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником до суду заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке обґрунтоване тим, що вважає повторне звернення з апеляційною скаргою до суду з пропуском строку встановленого законом у зв`язку з відсутністю фінансування є вагомою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
17. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Львівської митниці.
Відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження Львівської митниці.
Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/24034/24 за адміністративним позовом ПП «Укртекстрейдинг» до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними.
18. Не погодившись із вказаною ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду, від Львівської митниці через систему «Електронний суд» 24 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просило її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
19. Після усунень недоліків апеляційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
20. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у порядку письмового провадження. 
21. Станом на час розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду у справі. 
IІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
22. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції керувався пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України, та указав, що враховуючи дату повернення первинної апеляційної скарги, 29 вересня 2025 року, та дату повторного звернення до суду з апеляційною скаргою, 06 жовтня 2025 року, скаржником не було повторно подано апеляційну скаргу у найкоротший термін, враховуючи також і те, що судовий збір був сплачений 01 жовтня 2025 року. Скаржником не наведено жодних підстав неможливості повторного подання апеляційної скарги одразу після сплати судового збору.
22.1 Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що скаржник в поданій до апеляційного суду заяві, не навів інших поважних підстав пропуску строку апеляційного оскарження, як цього вимагала ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року.
22.2 В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважав, що відсутність фінансування відповідача, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо оформлення апеляційної скарги і як наслідок, не є поважною підставою для поновлення строку звернення з апеляційною скаргою.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
24. За своїм змістом касаційна скарга дублює мотиви, викладені Львівської митниці у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
25. Так, в обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на те, що апеляційним судом безпідставно не враховано поважність обставин пропуску строку на апеляційне оскарження. Наголошує на тому, що первинна апеляційна скарга була подана ним в межах строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також зазначає, що відповідач не зловживав своїми процесуальними правами та не допустив необ`єктивного зволікання із поданням апеляційної скарги, використавши своє право на повторне звернення до апеляційного суду у максимально короткий термін. 
26. Скаржник також зазначив, що апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, які викладені у постановах 18 червня 2020 року у справі № 826/13606/16, від 15 травня 2020 року у справі № 820/1212/17, від 22 січня 2021 року у справі № 640/18290/19 та стосуються питання оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження .
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
28. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.
29. Право на апеляційне оскарження закріплено також у статті 293 КАС України і реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
30. Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
31. Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.
32. Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
33. Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
34. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).
35. Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
36. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
37. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).
38. У пункті 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
39. Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
40. Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
41. З аналізу вищевикладеного вбачається, що КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску цього строку (поважність пропуску повинен доводити скаржник).
42. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
43. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
44. Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
45. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
46. Також, слід зазначити те, що при обмеженні, зокрема, апеляційного оскарження судового рішення порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.
47. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
48. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
49. Невиконання судом апеляційної інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Європейською Конвенцією про захист прав людини і основних свобод.
50. Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження посилався на те, що наведенні скаржником підстави для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними.
51. З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року Львівська митниця подала 15 липня 2025 року, тобто у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Проте, документ про сплату судового збору до вказаної скарги апелянт не долучив, про причини, які зумовили невиконання пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України не повідомив, що обґрунтовано слугувало підставою для залишення без руху первинної апеляційної скарги. Далі, повернення вперше поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху щодо сплати судового збору.
52. Так, отримавши копію ухвали про повернення апеляційної скарги від 29 вересня 2025 року в електронний кабінет на наступний день після постановлення ухвали, скаржник 06 жовтня 2025 року звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою повторно, разом з платіжною інструкцією № 2033 від 01 жовтня 2025 року про сплату судового збору у сумі 14 534,40 грн та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
53. Колегія суддів ураховує, що повернення вперше поданої апеляційної скарги не позбавляло права скаржника відповідно до вимог статті 169 КАС України на повторне звернення до суду в порядку, встановленому законом, чим скористувався скаржник звернувшись вдруге з апеляційною скаргою в найкоротший термін після повернення апеляційної скарги.
54. Вдруге апеляційна скарга подана відповідачем у максимально короткий строк з моменту повернення попередньо поданої апеляційної скарги, до якої було додано копію платіжного доручення про повну сплату судового збору, що є свідченням того, що відповідач намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.
55. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що і при первинному зверненні з апеляційною скаргою і вдруге, в діях відповідача убачається сумлінне добросовісне ставлення до наявних у нього до прав і обов`язків, встановлених законом або судом та вчинено усі можливі та залежні від нього дії для вчасного подання апеляційної скарги.
56. Отже висновок суду апеляційної інстанції про неповажність причин пропуску строку звернення скаржника з апеляційною скаргою вдруге (до якої ним додана квитанція про сплату судового збору) є передчасним, що свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
57. У цьому випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням другої апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження був незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушив би принципу res judicata. При цьому Суд звертає увагу, що вирішення питання щодо поновлення строку звернення зі скаргою, є оціночним поняттям.
58. У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
59. Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд мав враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.
60. Ураховуючи повторне подання відповідачем апеляційної скарги у стислі строки після отримання ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги, усунення виявлених недоліків апеляційної скарги, добросовісну процесуальну поведінку відповідача, а також враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій конкретній справі не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.
61. Указані обставини та докази у їх сукупності свідчать, що в цьому випадку в діях апелянта не вбачається ознак невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.
62. У зв`язку з викладеним, колегія суддів уважає, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.
63. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
64. Враховуючи, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Львівської митниці задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року скасувати.
Справу № 380/24034/24 направити на продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко
Судді І. А. Васильєва
О. О. Шишов