Справа № 932/4069/26 
Провадження № 2-а/932/59/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року 

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Потоцької С.С.,
за участі секретаря судового засідання Карапиш А.М.,
представника позивача Мельника Д.П.,
відповідача -  ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1  про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, 
ВСТАНОВИВ:
02.04.2026 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Шевченківського районного суду міста Дніпра з адміністративним позовом про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,  ОСОБА_1 , як громадянина Азербайджанської Республіки.
Вимоги обґрунтовані тим, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ для перетину державного кордону відсутній, як встановлено з пояснень, прибув на територію України у 1991 році та з того часу територію України не покидав. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, щодо відповідача - відсутня. З метою легалізації свого перебування на території України до органів та підрозділів міграційної служби не звертався. 10.10.2025 року був звільнений з ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)». 
Уповноваженою службовою особою Відділу № 18 у місті Синельникове ГУ ДМСу Дніпропетровській області 10.10.2025 відносно вищезазначеного громадянина Азербайджанської Республіки винесено рішення № 1257100100000596 про примусове видворення з України. Позивача вживаються заходи для ідентифікації та примусового видворення відповідача, проте з незалежних від позивача причин на даний час здійснити примусове видворення не є можливим. У зв`язку з чим просить, продовжити строк затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Ухвалою від 02.04.2026 відкрито провадження у справі, визначено про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України» за участю  ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. 
Відповідач в режимі відеоконференції пояснив, що він не являється громадянином Азербайджану, та є особою без громадянства. В Україні живе з 1991 року, крім паспорту СРСР, інших документів немає.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документується паспортний документом СРСР зразка 1974 (серія НОМЕР_1 , виданий 09.09.1992, чинний паспортний документ відсутній (а.с. 62-66).
За поясненнями відповідача прибув на територію України у 1991 році та з того часу територію України не покидав. Представник позивача вказав, що дата прибуття відповідача в Україну документально не підтверджена.
10.10.2025 відповідач звільнений з ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» (довідка про звільнення № 21516 від 10.10.2025) (а.с.70).
Згідно з довідкою про особу № 1, виданої 10.10.2025 Відділом № 18 у місті Синельникове Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , який звільняється з ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)», являється громадянином Азербайджану (а.с 12). 
Відсутні чинні документи, що посвідчує особу відповідача.
У характеристиці ОСОБА_1 , яка видана начальником ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» 30.09.2025, вказано, що він є особою без громадянства (а.с.13-14). 
За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою Відділу № 18 у місті Синельниковому ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Азербайджанської республіки ОСОБА_1 огли складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН007568 від 10.10.2025, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства відповідальність, за яке передбачена ч. 2 ст.203 КУпАП (а.с15). 
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН 007560 від 10.10.2025, відповідно до якої на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с16). 
ГУ ДМС в Дніпропетровській області (відділ № 18 у м.Синельникове) 10.10.2025 відносно відповідача прийнято рішення № 1257100100000596 про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства. Рішення не оскаржувалося (а.с17-18).
10.10.2025 постановлено рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців або осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні відносно відповідача.
Судом встановлено, що відповідач затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з 10.10.2025 на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 справа № 191/5255/25 по теперішній час (а.с.19-23).

Листом посольства Азербайджанської Республіки в Україні за від 08.10.2025 № 4/KYV/413/25 повідомлено про необхідність направлення довідки про неналежність ОСОБА_1 , до громадянства України та його автобіографію з перекладом на азербайджанську мову (а.с.25-26).
Службовою запискою № 1201.44/36514-25 від 24.10.2025 Відділу з питань громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліками осіб, які звернулись з питання набуття громадянства України, стосовно яких прийнято рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, осіб, стосовно яких у межах повноважень здійснюється провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень – не значиться (а.с.27).
Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, ДМС» (далі – Миколаївський ПТПІ) від 27.10.2025 № 4877.5/781-25 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області направлено дооформлену заяву-анкету, згоду на обробку персональних даних та свідоцтво про народження відповідача (а.с.28-32).
Листом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 10.12.2025 № 1201.17/42251-25 направлено докладний перелік питань до відповідача, з метою написання запитуваної посольством Азербайджанської Республіки в України автобіографії (а.с.33-34).
Листом ДУ «Миколаївський ПТПІ» від 22.12.2025 № 4877.5/932-25 повідомлено, що Відповідач відмовився від написання автобіографії (а.с.35).
13.01.2026 ГУ ДМС у Дніпропетровській області повторно направлено лист № 1201.17.2/1032-26 з метою сприяння у написанні детальної автобіографії відповідачем (а.с.36). 
27.01.2026 ДУ «Миколаївський ПТПІ» направлено повідомлення № 4877.5/38-26 про відмову від написання автобіографії та додано відповідний акт відмови (а.с.37-38).
10.03.2026 ГУ ДМС у Дніпропетровській області направлено лист№ 1201.17.2/6913-26 з метою опитування Відповідача на предмет співпраці під час ідентифікації у рамках виконання рішення про примусове видворення з України (а.с.39).
20.03.2026 ДУ «Миколаївський ПТПІ» направлено повідомлення № 4877.5/136-26 з актом опитування відповідача, яким зафіксовано відмову від співпраці у рамках виконання рішення про примусове повернення (а.с.40-41). 
У судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідно до вимог посольства Азербайджанської Республіки для підтвердження /спростування факту належності до громадянства Азербайджанської Республіки необхідно автобіографія відповідача. Проте відповідач відмовляється співпрацювати з органами міграційної служби. У зв`язку з отриманням під час судового засідання щодо невміння відповідача читати та писати, про що відповідач раніше не заявлів, ГУ ДМС у Дніпропетровській області вживатиме заходи щодо написання автобіографії зі слів відповідача. 

Конституція України встановлює, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (стаття 26). Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33).
Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Верховний Суд у постанові від 28.04.2022 у справі № 522/17369/21 зазначив, що частиною 13 статті 289 КАС України, регламентовано дві умови, наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців), а саме: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
У своїй постанові від 28.01.2021 по справі № 743/1046/20 Верховний Суд зазначив, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Також у вищевказаній постанові Верховний Суд з посиланням на п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» вказав, що при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
Судом встановлено, що позивачем вчинялися належні дії з метою ідентифікації  ОСОБА_1  , що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, відповідач не має наміру співпрацювати з працівниками органів міграційної служби, та відмовився від заповнення автобіографія, яку необхідно надати до посольства Азербайджанської Республіки. У зв`язку з чим, інформація щодо належності/неналежності відповідача до громадянства Азербайджанської Республіки, документи, необхідні для ідентифікації особи відповідача відсутня. 
Відтак відповідач станом на дату розгляду справи не ідентифікований у встановленому законодавством порядку, оскільки відсутня інформація з країни приналежності іноземця, що дає змогу його ідентифікувати, а також відсутні належні документи, що дають право перетину державного кордону України, та внутрішні документи країни належності відповідача.
Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, оскільки наявні умови, за яких неможливо ідентифікувати відповідача та забезпечити примусове видворення або реадмісію особи у зазначений строк.
Заходи затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можуть застосовуватися судом задля забезпечення видворення за межі території України, та (або) їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Отже, у зв`язку із неможливістю ідентифікувати особу відповідача та забезпечити його примусове видворення, враховуючи відсутність співпраці з його боку, а також те, що термін утримання  ОСОБА_1  у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства спливає, тому слід продовжити строк затримання останнього на шість місяців, оскільки такий строк має бути достатнім для вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення за межі території України.
Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1  про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - задовольнити.
Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           С.С.Потоцька