Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/660/26
Провадження № 2/711/1118/26

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
заочне

 
04 березня 2026 рокум. Черкаси

 
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

 
головуючого – судді Позарецької С.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Буйновської А.П.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 у встановленому пунктом 5 розділу 2 Правил порядку та у відповідності до пункту 2.1. розділу 2 Договору оферти (Публічної пропозиції) оформила Заявку на отримання фінансового кредиту, шляхом заповнення всіх полів Заявки (форми). На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту від 20.08.2021 № 203133. У даному випадку, мало місце укладання електронного правочину, який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що і є її безпосереднім підписом.
У позовній заяві також вказано, що 13.09.2023, відповідно до Протоколу загальних зборів учасників Товариства № 13/09/2023 ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ».
Відповідно до п. 1.1 укладеного Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. 
Позивач зазначає, що між ним та ТОВ «ПрофітГід» було укладено Договір про надання послуг № ПГ-1 від 30.09.2020, за умовами якого (п.п. 1.1.) цей договір регулює відносини Установи (ТОВ «ПрофітГід) з Клієнтом (позивач), згідно з яким Установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з переказу коштів від Клієнта та/або на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/позик/фінансових кредитів/відсотків (інших платежів) за кредитами/позиками/фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів.
Тому за умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору про надання фінансового кредиту від 20.08.2021 за № 203133, позивач 20.08.2021 о 16:36 год. перерахував відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, видану в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за № НОМЕР_1 , і зазначену відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту грошові кошти в сумі 3000 грн. 00 коп.
Пунктом 1.2. Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18.09.2021. Строк дії договору 30 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами. Згідно з п. 1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. 
Відповідно до п. 1.5 укладеного Договору, за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту. 
Згідно з п.п. 3.3. та 3.3.3. Договору, клієнт має право: продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Зазначене право не звільняє відповідача від обов`язку з повернення основної суми кредиту, а лише передбачає можливість відстрочення строку виконання відповідного зобов`язання. 
Як зазначено, на підставі вказаних положень Договору, Сторони уклали Додаткову угоду № 2 від 28.09.2021, згідно з якою: 
1. Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів (включаючи 0 днів прострочення).
2. Строк дії Договору з 18.09.2021 до 28.10.2021.
3. У зв`язку з продовженням строку дії Договору, Позичальник зобов`язується здійснити повернення Кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків: 
4. Ця Угода набуває чинності з дня її укладання та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. 
На виконання умов цієї угоди, 28.09.2021 відповідач здійснила 2 платежі у розмірі 500 грн. 00 коп. та 1900 грн. 00 коп., які було зараховано виключно як погашення нарахованих процентів за період з 20.08.2021-28.09.2021. Однак ці платежі не були спрямовані на погашення основної суми кредиту (тіла кредиту та комісії), а виключно на пролонгацію строку його дії, відповідно до умов пунктів 3.3. та 3.3.3 Договору. 
Позивач вважає, що відповідач зловживала правом на пролонгацію, використовуючи механізм продовження дії договору, як спосіб ухилення від належного виконання основного зобов`язання. 
Відповідно до п. 2.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Таким чином, з моменту останньої пролонгації строку дії Договору – 28.09.2021 і до теперішнього часу відповідач не здійснила жодного платежу в рахунок погашення основної суми кредиту, що не свідчить про належне виконання зобов`язань за Договором. Отже, дії відповідача підтверджують систематичне неналежне виконання умов Договору. При цьому, право на пролонгацію не може використовуватись, як засіб безстрокового відтермінування виконання основного обов`язку з повернення кредиту. 
Пунктом 2.3. Договору визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.
Виходячи з вказаного вище, підписання Договору відповідачем свідчить про її свідоме, добровільне та вільне волевиявлення, а також про прийняття всіх умов, зокрема щодо розміру та порядку сплати процентів. Відповідач, маючи можливість ознайомитися зі змістом Договору до його укладення, погодилася з його умовами та добровільно взяла на себе відповідні зобов`язання. Таким чином, між сторонами існують належні договірні відносини, умови щодо нарахування процентів погоджені сторонами в межах принципу свободи договору, а тому зобов`язання відповідача щодо їх сплати є правомірними та підлягають виконанню в повному обсязі.
Як зазначено, відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору не виконала, у зв`язку з чим у останньої, згідно з умовами Договору, станом на 21.01.2026, виникла заборгованість в сумі 12 450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. – тіло кредиту, 450 грн. 00 коп. – комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт, 9000 грн. 00 коп. – проценти за користування кредитом (730 % річних (2 % на добу)), що порушує законні права та інтереси позивача
Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 у розмірі 12 450 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Крім того, позивачем, разом із позовною заявою, подане клопотання про витребування з АТ КБ «ПриватБанк» письмових доказів, а саме, інформації щодо відповідача ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи приписи Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Ухвалою суду від 30.01.2026 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. До того ж, судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 платіжної картки № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк»; інформацію щодо надходження на картку банку (рахунок) № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 3000 грн. 00 коп. в період з 20.08.2021 по 22.08.2021; надати виписку по рахунку (по картці) № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 20.08.2021 по 22.08.2021.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, керівником ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» - Саруханяном А.С. подана до суду заява № 3443С від 03.03.2026 про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначив про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.
У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 223, 130, 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на сайті ТОВ «ЗАЙМЕР» - www.cly.com.ua розміщена Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів.
20.08.2021 ОСОБА_1 , у встановленому пунктом 5 розділу 2 Правил порядку, та у відповідності до пункту 2.1. розділу 2 Договору оферти (Публічної пропозиції) оформила Заявку на отримання фінансового кредиту, шляхом заповнення всіх полів Заявки (форми). На підставі заповненої відповідачем заявки між Товариством та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту від 20.08.2021 за № 203133.
Відповідно до п. 6.1. Договору, він складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, Клієнт підтвердила, що отримала від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 6.8 Договору).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Так, Кредитний договір підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору - CL4576, що і є її безпосереднім підписом.
Так, 20.08.2021 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 203133 про надання фінансового кредиту.
Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
Умовами Договору визначено:
1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
1.2. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18.09.2021.
Строк дії договору 30 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами. 
1.3. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. 
1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. 
1.5. За використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. 
1.6. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. 
1.7. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.cly.com.ua.
2.1. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
2.3. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.
3.4. Клієнт зобов`язаний: своєчасно повернути Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом в порядку, встановленому Договором; виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором.
5.4. Припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме, через партнера ТОВ «ПрофітГід», з яким укладено договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-1 від 30.09.2020, видав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3000 грн. 00 коп., на картковий рахунок, вказаний відповідачем у заявці (номер платіжної інструкції - A448855B219580CLY203133T1405265, надавач платіжних послуг – ТОВ «ПрофітГід», код ЄДРПОУ: 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України № 21/991-рк від 29.05.2023, платник - ТОВ КЛАЙ ІНВЕСТ, код ЄДРПОУ 42146903, номер транзакції - 32946-65701-83983, дата/ час здійснення переказу - 20.08.2021 о 16:36, сума переказу - 3000.00 грн., номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача - PRIVAT BANK, код авторизації – 818064, код RRN – 002863162883, призначення переказу - Выдача кредита #203133. Вказана інформація підтверджується довідкою щодо здійснення переказу грошових коштів, яка видана директором ТОВ «ПрофітГід» Король О.
Крім того, на виконання ухвали суду від 30.01.2026, AT КБ «ПРИВАТБАНК» надано до суду інформацію за № 20.1.0.0.0/7- 260216/58810-БТ від 19.02.2026 про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ); по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) було зарахування коштів на суму 3000 UAH за період 20.08.2021-22.08.2021, а саме 20.08.2021. Додатково надано виписку по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) за період з 20.08.2021 -22.08.2021 з якої вбачається зарахування 3000,00 UAH (деталі операції - Viplata zaima Cly).
До того ж, умовами Договору про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 визначено, що Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту (п. 3.3.3. Договору).

Так, на підставі вказаних положень Договору, Сторони уклали Додаткову угоду № 2 від 28.09.2021 про наступне:
1. Сторони погодили продовжити строк дії Договору про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 на термін 30 днів (включаючи 0 днів прострочення).
2. Строк дії Договору про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 з 18.09.2021 до 28.10.2021.
3. У зв`язку з продовженням строку дії Договору, Позичальник зобов`язується здійснити повернення Кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків.
4. Ця Угода набуває чинності з дня її укладання та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. 
5. Всі інші положення цього Договору залишаються без змін.
Вказана Додаткова угода підписана позичальником ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором - AVKL4576, що і є її безпосереднім підписом.
Отже, ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало свої зобов`язання перед позичальником за Договором та Додатковою угодою до нього, і надало їй кредит в загальній сумі 3000 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 20.08.2021 Договору про надання фінансового кредиту № 203133 та Додаткової угоди № 2 від 28.09.2021 до Договору нього між ним та ОСОБА_1 , а також отримання відповідачем кредитних коштів на підставі вказаного вище Договору.
У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення Договору про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021, а також Додаткової угоди № 2 від 28.09.2021 до Договору про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 між нею та ТОВ «ЗАЙМЕР», а також факт отримання та використання кредитних коштів.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021, станом на 21.01.2026, відповідач здійснила часткову оплату за означеним Договором, а саме 22.09.2021 – 500 грн. 00 коп. та 28.09.2021 – 1900 грн. 00 коп., які було зараховано виключно як погашення нарахованих процентів за період з 20.08.2021-28.09.2021. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим, як вказує позивач, станом на 21.01.2026 у неї виникла заборгованість в розмірі – 12 450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. – тіло кредиту, 450 грн. 00 коп. – комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт, 9000 грн. 00 коп. – проценти за користування кредитом.
До того ж, судом встановлено, що 13.09.2023, відповідно до Протоколу загальних зборів учасників Товариства № 13/09/2023 ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ».
На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за Договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано. Крім того, й не спростовані доводи позивача щодо розміру заборгованості.
Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).
До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
На час розгляду справи Договір про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021, а також Додаткова угода № 2 від 28.08.2021 до нього недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.
Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти в розмірі 3000 грн. 00 коп. надавалися і отримані відповідачем ОСОБА_1  на строк до 18.09.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами Кредитного договору. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, відповідач усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законом України «Про споживче кредитування» тощо.
Установивши, що Договір про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021, а також Додаткова угода № 2 від 28.08.2021 до нього підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту.
Судом встановлено, що при укладенні договору, кредитор надав відповідачу в повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення договору в спосіб та порядку, які передбачені законодавством.
Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи в строк зобов`язання, відповідач не мала б наслідком виникнення заборгованості. До того ж, і на час розгляду цієї справи відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021 у повному розмірі.
До того ж, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, до вказаного вище кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати комісії.
Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначаючи обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12 450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. – тіло кредиту, 450 грн. 00 коп. – комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт, 9000 грн. 00 коп. – проценти за користування кредитом.
Слід зазначити, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених майнових прав. 
Також, суд зауважує на тому, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку користування кредитними коштами, а саме з 29.09.2021 по 25.02.2022.
Розрахунок процентів за користування Кредитом 730 % річних (2% на добу). Основна сума заборгованості за договором 3450 грн. 00 коп., у тому числі 450 грн. 00 коп. - розмір комісії за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту 15 % від суми фінансового кредиту. Дата початку нарахування процентів - 29.09.2021, відповідно до Договору та до Додаткової угоди про пролонгацію строку дії Договору від 28.09.2021. Кінцевий строк нарахування процентів згідно з Договором та Додатковою угодою - 28.10.2021 + 120 календарних днів (п. 2.3. Договору), нарахування Товариством зупиненні –26.02.2022. Кількість днів користування кредитними коштами складає 120 днів (згідно з п. 2.3. Договору) + 30 днів нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно з Договором (п. 1 Додаткової угоди). Розрахунок здійснюється за формулою: сума відсотків = С x Z x Д : 100, де С - сума заборгованості, Z - процент на добу, зазначений в договорі. Кількість днів у періоді -150; сума процентів 9000,00 (60 грн. на добу); 3000,00 x 2 % x 150 : 100 = 9000 грн. 00 коп.
Тож, вказаний розрахунок у частині тіла кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.
З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 203133 від 20.08.2021, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 28.08.2021 до нього, укладеним між нею та ТОВ «ЗАЙМЕР», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» підлягають до задоволення, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 203133 від 20.08.2021 у розмірі 12 450 грн. 00 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. – тіло кредиту, 450 грн. 00 коп. – комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт, 9000 грн. 00 коп. – проценти за користування кредитом. При цьому, доказів на спростування доводів позивача відповідачем подано не було.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., з урахуванням норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжним документом № 3064 від 22.01.2026.
Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі – 2662 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-282 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАЙ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 42146903, місцезнаходження юридичної особи: вул. Кирилівська, 1-3А секція С, м. Київ) заборгованість за договором №203133 від 20.08.2021: 3000 грн. 00 коп. – заборгованість за основною сумою боргу; 9000 грн. 00коп. – заборгованість за відсотками; 450грн. 00коп. – комісія, а також судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., а всього – 15112 грн. 40коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана.
Повний текст судового рішення складено 23.03.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька