ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4425/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Радушненського житлово-комунального підприємства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 (суддя Татарчук В.О.)

у справі № 904/4425/25 
За позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал"
до Радушненського житлово-комунального підприємства
про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Радушненського житлово-комунального підприємства про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 321 120,00 грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 позов задоволено. Стягнуто з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 321 120,00 грн основного боргу та 3 853,44 грн витрат зі сплати судового збору.
Не погодившись з вказаним рішенням Радушненським житлово-комунальним підприємством подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 у справі № 904/4425/25 та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі в частині стягнення з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 40 000,00 грн. основного боргу; стягнути з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" заборгованість за отримані послуги з централізованого 281 120,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі на поштову адресу та адресу електронної пошти Радушненського ЖКП по теперішній час направлена не була. Фактично Господарським судом Дніпропетровської області було позбавлено Радушненське ЖКП права отримати інформацію про дату, час, місце, спосіб розгляду справи та подати документальні підтвердження часткового погашення заборгованості. Внаслідок цього судом було винесено передчасне судове рішення в якому не було враховано наступні проплати, що були проведені Радушненським ЖКП на користь КП «Кривбасводоканал» в рахунок погашення спірної заборгованості за послугу з централізованого водопостачання у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. згідно платіжної інструкції від 20.10.2025 року № 441. Таким чином суд необґрунтовано не врахував наявність даних оплат та не розглянув питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського кодексу України. Зазначене призвело до покладення на апелянта завищеного розміру судових витрат в сумі 3853 (три тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. 44 коп., які були розраховані пропорційно до розміру задоволених вимог.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 апеляційну скаргу Радушненського житлово-комунального підприємства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 у справі № 904/4425/25 залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 3 633,6 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Радушненського житлово-комунального підприємства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 у справі № 904/4425/25. Розгляд апеляційної скарги призначити у судовому засіданні з викликом сторін на 04.03.2026 о 11 год. 00 хв.
Позивачем надано відзив згідно якого заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що вимога відповідача про закриття провадження по справі №904/4425/25 в частині стягнення з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» 40 000,00грн., є безпідставною, оскільки відповідач сплатив частково суму основного боргу у розмірі 40 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 441 від 20.10.2025, тоді як рішення у справі судом було прийнято та складено 17.10.2025, за чотири дні до часткової оплати. 
В судове засідання 04.03.2026 представники сторін не з`явились. Були повідомлені про час розгляду справи. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що суд визнав необов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом 08.05.2020 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (далі – виконавець) та Радушненським житлово-комунальним підприємством (далі – споживач) укладено договір №450 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (далі – договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Згідно з пунктом 1.3 договору договірний обсяг централізованого водопостачання та водовідведення може бути змінений за письмовою заявкою споживача. Заявка повинна бути надіслана на адресу виконавця та отримана останнім не пізніше, ніж за один місяць до початку кварталу. У випадку, якщо виконавець має технічну можливість виконати таку заявку, зміна оформляється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №283 від 04.02.2020 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Кривбасводоканал" тарифи становлять з 05.02.2020: на централізоване водопостачання - 5,03грн за 1куб.м (без ПДВ) (пункт 2.1 договору).
У відповідності до пункту 2.2 договору у випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється споживачем по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідної постанови компетентного органу, яким є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за надані послуги по новим тарифам без додаткового узгодження.
Пунктом 3.1 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна оплата послуг. За згодою сторін можливе застосування авансової форми розрахунків: авансовий платіж вноситься споживачем згідно виставленого виконавцем рахунку по мірі фінансування.
Оплата виставлених виконавцем рахунків здійснюється споживачем протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту його (рахунку) пред`явлення (пункт 3.2 договору).
Відповідно до пункту 3.4 договору визначення обсягу спожитих послуг з централізованого водопостачання здійснюється на підставі даних засобів обліку води, встановлених споживачем у відповідності до виданих виконавцем технічних умов, що є невід`ємною частиною договору, та оформлюється актом приймання-передавання послуг. За умови погодження з виконавцем можливе встановлення декількох засобів обліку в точка розбору послуг з централізованого водопостачання.
Цей договір набирає чинності з 01.03.2020 і діє в частині надання послуг з водопостачання до 31.12.2020, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості (пункт 9.1 договору).
До договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №450 від 08.05.2020 між сторонами складено протокол розбіжностей, відповідно до змісту якого, сторони внесли зміни у деякі пункти укладеного договору. Так, відповідно до протоколу розбіжностей пункт 3.2 договору викладений в редакції споживача наступного змісту: "п. 3.2. Оплата виставлених виконавцем рахунків здійснюється споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його (рахунку) пред`явлення.".
Додатковими угодами №1 від 25.03.2021, №2 від 23.12.2021, №3 від 30.12.2022, №4 від 29.12.2023 та №5 від 31.12.2024 до договору №450 від 08.05.2020 строк дії договору продовжено до 31.12.2021, 31.12.2022 , 31.12.2023, 31.12.2024 та 31.12.2025 відповідно (а.с. 12-16 том 1).
На виконання умов договору позивачем в період з 01.07.2025 по 30.07.2025 були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 321 120,00 грн, про що складено рахунок №33107/01/397н від 30.07.2025 та рахунок-акт №33107/01/397gkk від 30.07.2025 на суму 321 120,00 грн, підписаний сторонами без зауважень.
Рахунок на оплату разом з рахунком-актом був отриманий відповідачем 13.08.2025, про що свідчить трекінг поштового відправлення №5002700222854. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг, позивачем було надіслано повідомлення про заборгованість та обмеження (припинення) надання послуг, в якому у тому числі просив терміново сплатити заборгованість за послуги централізованого водопостачання у загальному розмірі 999 315,90 грн.
Несплата відповідачем заборгованості за Договором №450 про надання послуг з централізованого водопостачання від 08.05.2020 у розмірі 321 120,0 грн. і стала причиною виникнення спору. 
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.
Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 3.1 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна оплата послуг. За згодою сторін можливе застосування авансової форми розрахунків: авансовий платіж вноситься споживачем згідно виставленого виконавцем рахунку по мірі фінансування.
Згідно п. 3.2 Договору, з урахуванням протоколу розбіжностей, оплата виставлених виконавцем рахунків здійснюється споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його (рахунку) пред`явлення. 
Відповідачем не надано доказів виконання зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг. 
З огляду на зазначене, колегія погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 321 120,0 грн. боргу. 
Щодо доводів апеляційної скарги колегія зазначає наступне. 
Частиною 5. ст. 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно ч.6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Отже суд зобов`язаний надсилати процесуальні документи на адресу сторони рекомендованим листом з повідомленням про вручення лише у разі відсутності зареєстрованого електронного кабінету у особи, в якої відсутній обов`язок його зареєструвати в силу положень ч.6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України .
Як вбачається з матеріалів справи відповідачем зареєстровано Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно Довідки про доставку електронного листа ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2025 відповідачем отримано в електронний кабінет 18.08.2025 о 20:38 години. 
Таким чином ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі апелянт отримав, з урахуванням положень ст. 242 ГПК України 19.08.2025. 
Отже останній був обізнаний про розгляд справи господарським судом та не був позбавлений можливості надати письмові пояснення та докази під час розгляду судом справи. 
Разом з тим колегія зазначає, що п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки, коли господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.
Верховний Суд в постановах від 04.11.2024 у справі № 927/1187/23, від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 22.02.2022 у справі № 917/957/20, від 19.10.2021 у справі №904/5506/18 звертав увагу, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04 зазначала, що пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).
Отже закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 321 120,0 грн, заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2025 по 30.07.2025. 
Рішення про задоволення позовних вимог було прийнято судом 17.10.2025. 
Згідно платіжної інструкції №441 від 20.10.2025 відповідачем перераховано позивачу 40 000,00 грн. 
Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення предмет спору у даній справі існував, а часткова оплата боргу була здійснена після прийняття судом рішення у справі, відповідно у суду були відсутні підстави для закриття провадження в частині сплати вказаної суми. 
З огляду на викладене, колегія зазначає, що порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. 
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору та оплати правничої допомоги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Радушненського житлово-комунального підприємства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 у справі № 904/4425/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 у справі №904/4425/25 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Радушненське житлово-комунальне підприємство.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 17.03.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г.Іванов

Суддя А.Є. Чередко