Справа № 444/4971/25
Провадження № 2/444/588/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Зеліско Р. Й.
секретар судового засідання Мамедова Г.І.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_1  звернулася в суд із позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, з підстав зазначених у позовній заяві. Просить суд визначити для ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 24.10.2008 року Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 
Витребувано від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сулима Надії-Наталії Богданівни належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник позивача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.
Представник відповідача - Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак відповідачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. 
А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та його представника, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про що 19.06.2024 року зроблено відповідний актовий запис за № 148, що видно з копії свідоцтва про смерть (а.с.23).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки сільсько-господарського призначення (рілля) площею 1,0772 га, що розташована на території Забірської сільської ради (нині - територія Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області). Іншого майна у власності померлого не було.
Як встановлено, батько Позивача за життя не склав заповіту, а тому спадкування в такому випадку здійснюється за законом.
Спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 були дружина померлого (мати Позивача) - ОСОБА_4 та його діти - позивач (донька) та ОСОБА_5 (син).
Інших спадкоємців першої черги спадкування не має.
Згідно із пунктами 3.11, 3.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затв.наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, далі - Порядок) для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.
Померлий ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою разом із ним фактично проживала його дружина ОСОБА_4 (мати позивача). Позивач проживала на значній відстані від місця відкриття спадщини (м.Львів), а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Як зазначає позивач у позовній заяві, що у неї троє дітей. На момент відкриття спадщини найменшій доньці не було трьох років і вона перебувала у декретній відпустці по її догляду. Мати позивача, яка проживала на час смерті разом із спадкодавцем, взяла на себе оформлення документів щодо спадщини, про що повідомила позивача. А тому, ОСОБА_1 була переконана, що після смерті батька мати прийняла спадщину та оформила право власності на земельну ділянку.
У пунктах 2.1, 3.1-3.3 Порядку визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового та/або спільного майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; про згоду бути виконавцем заповіту; про відмову від заповідального відказу; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємців. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.
Однак, як виявилось, у шестимісячний строк мати позивача не подала до нотаріуса заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку і спадщину на даний час не оформила. З`ясувалось, що факт проживання матері позивача з спадкодавцем потребує встановлення у судовому порядку, бо її зареєстрованим місцем проживання є с. Забір`я Львівського (колись Жовківського) району Львівської області, що є відмінним від фактичного її проживання. Від подальших дій щодо оформлення спадщини мати Позивача відмовилась, про що повідомила позивача.
А відтак, спадщину після смерті батька позивача ніхто не прийняв у встановлений строк.
Судом встановлено, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус у листі повідомила, що позивач пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку. Також у листі нотаріус зазначила, що спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено 27.11.2025 за №22/2025 на підставі заяви позивача. До листа нотаріус додала витяг із Спадкового реєстру.
Із копії спадкової справи № 22/2025 видно, що така заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою ОСОБА_1 (позивача у справі). 
Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 не має.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування`у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України.
Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини.
Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.
Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18; постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).
Наведені позивачем та встановлені судом в комплексі обставини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті її батька, є поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини.
Як наслідок суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 2 (двох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву   ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити  ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 24.10.2008 року Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня набрання рішенням суду законної сили. 

Копію ухвали направити учасникам справи- для відома.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.03.2026 року.

Суддя:      Зеліско Р. Й.