ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 380/19608/24
касаційне провадження № К/990/52691/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року (головуючий суддя - Грень Н.М.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Мікула О.І.; судді - Заверуха О.Б., Курилець А.Р.)
у справі № 380/19608/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрриба Компані»
до Головного управління ДПС у Львівській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрриба Компані» (далі - ТОВ «Укрриба Компані»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06 вересня 2024 року № 38299/13-01-07-08, від 06 вересня 2024 року № 38301/13-01-07-08, від 06 вересня 2024 року № 38303/13-01-07-08.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 19 грудня 2024 року адміністративний позов задовольнив повністю. 

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 листопада 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у Львівській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на об`єктивності встановлених під час здійснення контрольного заходу порушень ТОВ «Укрриба Компані» вимог податкового законодавства. 

Верховний Суд ухвалою від 25 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Львівській області.

12 лютого 2026 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрриба Компані» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 16 серпня 2024 року № 34704/13-01-07-08/43403363.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України), внаслідок чого: завищено суму податку на додану вартість, яка віднесена до податкового кредиту та підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, за червень 2024 року в розмірі 1477443,00 грн; відмовлено в отриманні заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2024 року в розмірі 94190,00 грн; завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, за червень 2024 року на 2971,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 06 вересня 2024 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 38299/13-01-07-08, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку, за червень 2024 року на 1477443,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 369360,75 грн; № 38303/13-01-07-08, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 2971,00 грн; № 38301/13-01-07-08, згідно з яким виявлено відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за червень 2024 року в розмірі на 94190,00 грн. 

Надаючи оцінку правовідносинам, щодо яких виник спір, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За правилами пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

При цьому статтею 81 ПК України передбачено, що в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці-адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Згідно з пунктом 200.11 статті 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 40 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 19 лютого 2021 року у справі № 821/1235/17, від 19 березня 2020 року у справі № 460/2939/18, від 19 жовтня 2022 року у справі № 260/1644/19, від 27 березня 2025 року у справі № 640/7638/22, тлумачення норми підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. 

При цьому в першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України. 

Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду з «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. грн як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Утім, у розглядуваній ситуації судами з`ясовано, що в наказі від 02 серпня 2024 року № 4057-ПП, на підставі якого проведено спірний контрольний захід, предмет перевірки сформульовано у вигляді «перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету», що суперечить вищенаведеним положенням законодавства та правовому висновку Верховного Суду.

Тобто, підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, який відповідачем згідно з наказом від 02 серпня 2024 року № 4057-ПП визначено як правова підстава для проведення розглядуваного контрольного заходу, передбачено чіткі межі проведення перевірки, які не дотримано контролюючим органом, позаяк останнім проведено перевірку як правомірності декларування позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість, так і правомірності заявленої ним до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість.

Відтак, ГУ ДПС у Львівській області не враховано, що для цілей підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України сума бюджетного відшкодування та сума від`ємного значення з податку на додану вартість є окремими та самостійними показниками податкової декларації, для проведення перевірки кожного з яких встановлено різні підстави й передумови.

За таких обставин є цілком об`єктивним висновок судових інстанцій про те, що під час проведення розглядуваної документальної позапланової виїзної перевірки позивача контролюючий орган вийшов за межі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу з призначення і проведення перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень, прийнятих за її наслідками.

Відповідно ж до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 та від 24 травні 2023 року у справі № 140/607/22, встановлена судом протиправність наслідків перевірки з підстави порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.

Таким чином, встановлені судами порушення, допущені відповідачем при призначенні та здійсненні перевірки, нівелюють правові наслідки її проведення, а також є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову і скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Львівській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова