ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/574/24	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Богацької Н.С., Савицького Я.Ф.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса про ухвалення додаткового рішення 
за матеріалами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 м. Миколаїв, суддя Коваль С.М., рішення складено та підписано 10.02.2025
у справі №915/574/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв
про стягнення витрат у сумі 3 291 335 грн 11 коп., додатково понесених на зберігання майна при виконанні договору транспортного експедирування

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м.Миколаїв про стягнення з останнього 3 291 335 грн 11 коп. витрат, понесених унаслідок додаткових витрат на зберігання майна при виконанні договору.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м.Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса 3 291 335 грн 11 коп. витрат, понесених за зберігання вантажу, а також 49 370 грн 03 коп. судового збору.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 915/574/24 скасовано; справу № 915/574/24 направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року у справі №915/574/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року у справі №915/574/24 залишено без змін.
16.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса надійшла заява про стягнення судових витрат, у якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ» сплачений судовий збір на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у
загальному розмірі 65 168 грн 43 коп., та витрати за подання до Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційної скарги в розмірі 78 992 грн 05 коп., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ» понесені судові витрати на правову допомогу при розгляді справи №915/574/24 у Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та Південно-західному апеляційному господарському суді у розмірі 70 000 грн.
Вказана заява представника позивача, зокрема, обґрунтована тим, що:
постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №915/574/24 касаційну скаргу позивача задоволено частково, скасовано постанову суду апеляційної інстанції та справу направлено на новий розгляд, при цьому питання розподілу судових витрат віднесено на вирішення суду, який ухвалюватиме рішення по суті спору ;
за результатами нового розгляду постановою апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційну скаргу залишено без задоволення, однак судом не вирішено питання розподілу судових витрат у повному обсязі, що є підставою для ухвалення додаткового рішення;
позивачем фактично понесено судові витрати, зокрема сплачено судовий збір, виконавчий збір, а також судовий збір за подання касаційної скарги, що підтверджується належними доказами та пов`язано з розглядом даної справи;
з огляду на часткове задоволення касаційної скарги, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно до результатів розгляду справи ;
позивач також поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які підтверджені договором, додатком до нього та актом наданих послуг, а їх розмір є обґрунтованим, співмірним складності справи та значенню спору для сторін ;
заявлені витрати відповідають критеріям реальності, необхідності та розумності, визначеним процесуальним законодавством, а також пов`язані з розглядом справи та не є надмірними ;
докази на підтвердження понесених витрат подані у строки, встановлені процесуальним законом.
На підтвердження понесених витрат до апеляційного господарського суду було надано платіжну інструкцію кредитного переказу коштів про сплату збору за касаційну скаргу від 08.05.2025 №4994; постанову виконавця про стягнення виконавчого збору ВП №78208971 від 28.05.2025 року; постанову виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №78208971 від 02.06.2025 року; договір про надання правової допомоги №41 від 14 січня 2020 року; додаток №2 до договору від 01.05.2024 року; акт наданих послуг №5 від 12.02.2026 року; рахунок Адвокатського об`єднання «СЕРГЕЄВ, БОЯРСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ» №12/10 від 12 лютого 2026 року. 
25.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких останній наголошує на тому, що:
не заперечує проти задоволення заяви в частині стягнення судового збору, сплаченого позивачем за подання касаційної скарги, у розмірі 78 992 грн 05 коп.;
вимоги позивача щодо стягнення сум, сплачених на виконання постанови апеляційного суду (судовий збір та виконавчий збір), є безпідставними, оскільки такі кошти підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення відповідно до ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, а не в межах розподілу судових витрат;
сума виконавчого збору не входить до складу судових витрат, оскільки є витратами виконавчого провадження та регулюється Законом України «Про виконавче провадження» ;
позивачем порушено процесуальний порядок заявлення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки відповідна заява не була зроблена до закінчення судових дебатів, що є обов`язковою умовою для їх подальшого розгляду ;
у зв`язку з недотриманням вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду;
навіть у разі розгляду заяви по суті, заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 70 000 грн є необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та витраченим часом, а також не підтверджений належними доказами ;
правова позиція позивача протягом розгляду справи не змінювалась, нові процесуальні документи фактично не подавались, а обсяг наданих адвокатом послуг є мінімальним, що свідчить про завищеність заявлених витрат;
відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом отримання додаткового доходу стороною та має відповідати критеріям реальності, необхідності та розумності .
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2026 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса про ухвалення додаткового рішення у справі №915/574/24 та вирішено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши доводи та вимоги, викладені у заяві представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 70 000 грн та сплаченого судового збору на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 року у загальному розмірі 65 168 грн 43 коп., витрати за подання касаційної скарги у розмірі 78 992 грн 05 коп., судова колегія вважає, що така заява є частково обґрунтованою, тому потребує часткового задоволення, враховуючи таке.
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у вищезазначеному розмірі, колегія суддів зазначає таке.
Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Разом з тим, згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Виходячи з системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі доказів, які подаються сторонами до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності у порядку, передбаченому положеннями ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України.
Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема: (1) право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19); (2) процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21); (3) заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц);(4) потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).
До того ж, Верховний Суд у пунктах 32-33 постанови від 12.03.2025 у справі № 910/87/24 виснував таке: "Оскільки процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, а лише визначає, що вона повинна бути зроблена до закінчення судових дебатів, Суд вважає, що зазначення відповідачем 2 у відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (з подальшим посиланням на це у відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції) про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом рішення у цій справі з посиланням на частину восьму статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно розцінювати як заявлення такої заяви до закінчення судових дебатів, тобто про виконання відповідачем 2 відповідних вимог процесуального закону. Отже, за обставин неподання відповідачем 2 відповідних доказів на підтвердження розміру судових витрат до закінчення судових дебатів, проте за умови здійснення ним відповідної заяви про їх подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до закінчення судових дебатів, суд апеляційної інстанції цілком законно та обґрунтовано врахував надані відповідачем 2 докази на підтвердження розміру судових витрат до поданої протягом п`яти днів (з урахуванням вихідних) заяви про ухвалення додаткового рішення суду".
Аналогічні правові позиції у правовідносинах, подібних до правовідносин у справі, що розглядається, Верховний Суд також формував у постановах від 24.02.2025 у справі № 910/6731/24 та від 06.11.2024 у справі № 916/2737/22.
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса, у відзиві на апеляційну скаргу не подало у будь-якій формі заяви до закінчення судових дебатів щодо наміру подати докази на підтвердження понесених судових витрат у строк, встановлений чинним законодавством України. Крім того, під час судового засідання позивач також не порушував питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується протоколом судового засідання від 10.02.2026 року. Також у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення заявник не зазначив, коли саме ним було заявлено відповідне клопотання до суду апеляційної інстанції.
Таким чином, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса не заявило клопотання про розподіл судових витрат у встановленому порядку, колегія суддів доходить висновку про залишення вищезазначеної заяви без розгляду у зв`язку з недотриманням заявником вимог процесуального закону щодо своєчасності подання заяви суду про понесення стороною судових витрат. Додатково колегія зазначає, що недотримання цих вимог унеможливлює вирішення питання про компенсацію витрат у подальшому.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса, про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв, судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної та касаційної скарг у заявленому розмірі підлягає залишенню без розгляду.
Щодо витрат зі сплати судового збору на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 року у загальному розмірі 65 168 грн 43 коп., колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2026 року зазначено, що поворот виконання рішення суду першої інстанції Верховним Судом не здійснюється за відсутності відповідної заяви та документа, який підтверджував би те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим судовим рішенням, списано установою банку (частина шоста статті 333 Господарського процесуального кодексу України), що не позбавляє зобов`язану сторону права, за наявності відповідних підстав, звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, із заявою про поворот виконання рішення (скасованої постанови) у відповідності до приписів частин дев`ятої та десятої статті 333 Господарського процесуального кодексу України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2024 у справі № 910/10309/21.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 915/574/24 скасовано; справу № 915/574/24 направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року у справі №915/574/24 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року у справі №915/574/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року у справі №915/574/24 залишено без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у даному випадку відсутні передбачені статтею 333 Господарського процесуального кодексу України підстави для вирішення питання про поворот виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 року в частині витрат зі сплати судового збору.
Скасування зазначеної постанови Верховним Судом із направленням справи на новий розгляд не є тотожним ухваленню нового рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмову в позові або задоволення позовних вимог у меншому розмірі, що є необхідною умовою для застосування інституту повороту виконання судового рішення судом апеляційної чи касаційної інстанції.
Крім того, за результатами нового апеляційного розгляду постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» без задоволення, що свідчить про відсутність змін у результатах вирішення спору по суті.
Отже, правова підстава для стягнення судового збору не відпала, а тому підстави вважати такі кошти безпідставно набутими відсутні.
Водночас матеріали справи не містять заяви сторони про поворот виконання рішення та належних доказів фактичного виконання скасованої постанови у частині стягнення судового збору, що також виключає можливість вирішення цього питання судом апеляційної інстанції у даному провадженні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для повернення витрат зі сплати судового збору у розмірі 65 168 грн 43 коп. 
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХІДНА ЄВРОПА ОУВЕРСІЗ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 року у справі № 915/574/24, у зв`язку з чим сплатило судовий збір у розмірі 78 992 грн 05 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 4994 від 08.05.2025 року.
Постановою Верховного Суду від 08.07.2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХІДНА ЄВРОПА ОУВЕРСІЗ» задоволено частково, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 року у справі № 915/574/24 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Разом з тим, у зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки суд касаційної інстанції у цьому випадку не змінює рішення та не ухвалює нового рішення по суті спору, розподіл судових витрат не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас відповідно до загальних засад розподілу судових витрат, визначених статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір, з урахуванням результатів вирішення справи по суті.
Як встановлено колегією суддів, за результатами нового апеляційного перегляду справи № 915/574/24 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 року – без змін.
Таким чином, саме доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХІДНА ЄВРОПА ОУВЕРСІЗ» стали підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції від 22.04.2025 року та відновлення подальшого розгляду справи, що свідчить про обґрунтованість звернення заявника до суду касаційної інстанції.
З огляду на те, що касаційна скарга була задоволена частково, а також враховуючи, що за результатами остаточного розгляду справи судове рішення залишено на користь сторони, яка подала касаційну скаргу, витрати зі сплати судового збору за її подання підлягають відшкодуванню за рахунок сторони, яка програла спір.
Аналогічний підхід до розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з касаційним переглядом справи, застосовується у випадках, коли суд касаційної інстанції не здійснив їх розподіл, а остаточне рішення у справі ухвалюється судом нижчої інстанції після нового розгляду.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги документальне підтвердження понесених витрат, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХІДНА ЄВРОПА ОУВЕРСІЗ» судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 78 992 грн 05 коп.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає частково обґрунтованою заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХІДНА ЄВРОПА ОУВЕРСІЗ» про розподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 у справі №915/574/24 року та такою, що потребує часткового задоволення на суму 78 992 грн 05 коп. з відмовою та залишенням без розгляду в інших частинах..
Керуючись ст. 123, 126, 129, 244, 281-284, 344 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса про стягнення судових витрат у справі №915/574/24 за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2025 у справі №915/574/24 задовольнити частково.
Залишити без розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 70 000 грн у справі №915/574/24.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ», м. Одеса у поверненні витрат на сплачений судовий збір за виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР», м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.01.2025 у справі №915/574/24 у розмірі 65 168 грн 43 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДКОР» (54051, місто Миколаїв, вул. Олега Ольжича, ЄДРПОУ 38790617) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛЛЬМАНН СХIДНА ЄВРОПА ОУВЕРСIЗ» (65074, місто Одеса, вул. Академіка Філатова б.55, кв.10, ЄДРПОУ 37114838) судові витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у сумі 78 992 грн 05 коп.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Додаткова постанова в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 25 березня 2026 року.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
 Судді 	 Н.С. Богацька	
 	  Я.Ф. Савицький