Справа № 420/23171/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне» до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа – Державна казначейська служба України про визнання протиправними та скасування рішення, 
встановив:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа – Державна казначейська служба України, в якій просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 02.05.2025р. за вих. № 20609/6/15- 32-07-01-06 про відмову у задоволені заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області розглянути заяву Позивача по суті та подати висновок про повернення з бюджету сум помилково надміру сплачених грошових коштів з податку на додану вартість на виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив. що внаслідок ухвалення ВС КАС 19.11.2024р. постанови у справі № 420/7184/19 утворилась ситуація щодо надмірної сплати ТОВ «МИРНЕ» податку на додану вартість за період 01.08.2016 р. по 31.12.2018 р. в сумі 13 689 280,00 гривень, яка підлягає поверненню відповідно ст. 43 ПКУ. Позивачем, 17 квітня 2025 року була подана заява до Відповідача щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість. ГУ ДПС в Одеській області повідомило про «відсутність підстави для повернення зазначеної у заяві суми податку на додану вартість у порядку, передбаченому статті 43 ПК України», чим фактично відмовило у поверненні помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість за період 01.08.2016 р. по 31.12.2018 р. в сумі 13 689 280,00 гривень та порушило права Позивача передбачені ст. 43 ПКУ. Просять задовольнити позовні вимоги.
ГУ ДПС в Одеській області надали відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнали та зазначили, що за нормами ПКУ підлягають поверненню помилково чи надміру сплачені суми податків, зборів та платежів, зараховані до бюджету чи на єдиний рахунок. Cтаном на дату звернення ТОВ «Мирне» із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, не обліковується переплата згідно даних ІКП платника податків. Відповідно, сума сплаченого податку на додану вартість 13 689 280,00 грн. за період 01.08.2016 – 31.12.2018 не відповідає статусу помилково та/або надміру сплачених суми грошового зобов`язання.
Позивач подав додаткові пояснення як відповідь на відзив, в яких наводить практику ВС КАС щодо аналогічного спору і підтримали обґрунтування викладені у позовній заяві.
Судом встановлені такі обставини по справі.
Протягом періоду з 01.08.2016 – 31.12.2018 платником податків було подано та зареєстровано податкові декларації зі сплати податку на додану вартість за господарськими операціями з реалізації сільськогосподарської продукції врожаю 2016 – 2018, задекларовано та сплачено податок на додану вартість в сумі 13689280,00 грн.
За результатом документальної планової виїзної перевірки ТОВ “МИРНЕ”, ГУ ДФС в Одеській області було складено акт перевірки від 24.07.2018p. № 1469/15-32-14-01/03769221, яким встановлено серед інших порушення п. 198.5, ст. 198, п. 201.1, п. 201.10, ст. 201 ПКУ.
На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019:
- №0040321401, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5 700 460,00 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням на 4 562 368,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1140092 грн;
- №0040371401, яким застосовано штраф у розмірі 1 951 097,00 грн за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування;
- №0040331401, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2018 року у розмірі 20 472,00 грн;
- №0030451307, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 527 759,23 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням на суму 335 063,93 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 192 695,30 грн;
- №0030471307, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 26 532,99 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням в розмірі 18 448,19 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8 084,80 грн;
- №0030461307, застосовано штраф у розмірі 510,00 грн за порушення статті 51, підпункту б) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.
Вказані ППР були оскаржені позивачем до суду.
Суттю спору у справі № 420/7184/19 було питання правомірності відображення платником податків податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість та, як наслідок, підтвердження факту використання паливно мастильних матеріалів, насіння та садивного матеріалу у власній господарській діяльності ТОВ «МИРНЕ».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 у справі №420/7184/19 позов Товариства задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 №0030451307 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 133 223,59 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням на суму 77 685,61 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 55 537,98 грн, а також податкове повідомлення-рішення від 21.08.2019 №0030461307 щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано та в цій частині прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019 №0040321401, №0040371401, №0040331401. В іншій частині (в частині задоволених позовних вимог) рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.12. 2023 залишено без змін.
Постановою ВС КАС від 19.11.2024р. у справі № 420/7184/19 касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, задоволено частково. 
"Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 у справі №420/7184/19 в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.08.2019 №0040331401 (в повному обсязі), №0040321401 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на 4 112 181 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 027 945,25 грн та №0040371401 в частині застосування штрафу на суму 1 799 997,00 грн - скасувати та в цій частині залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мирне». 
В решті постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 у справі №420/7184/19 залишити без змін."
Позивач вважає, що внаслідок ухвалення ВС КАС 19.11.2024р. постанови у справі № 420/7184/19, утворилась ситуація щодо надмірної сплати ТОВ «МИРНЕ» податку на додану вартість за період 01.08.2016 р. по 31.12.2018 р. в сумі 13 689 280,00 гривень, яка підлягає поверненню платнику податків відповідно ст. 43 ПКУ.
На виконання вимог ст. 43 ПК України Позивачем 17 квітня 2025 року була подана заява до ГУ ДПС в Одеській області щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість. 
Листом від 02.05.2025р. за вих. № 20609/6/15-32-07-01-06 від 02.05.2025р. ГУ ДПС в Одеській області повідомило про «відсутність підстави для повернення зазначеної у заяві суми податку на додану вартість у порядку, передбаченому статті 43 ПК України».
Спірні правовідносини врегульовані такими приписами діючого законодавства.
Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За змістом норм п. п. 43.3, 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. 
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. 
Згідно п. 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
Основні принципи функціонування СЕА ПДВ визначено статтею 200-1 ПК України і пунктами 33, 34 і 34-1 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та регламентовано «Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 16.10.2014 №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі - Порядок №569; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). 
Вказаними нормами встановлений спеціальний режим використання електронних рахунків СЕА ПДВ.
Рахунок у СЕА ПДВ - рахунок, відкритий автоматично на безоплатній основі платнику ПДВ в Державній казначейській службі України, на який перераховуються кошти відповідно до пункту 2001.4 статті 2001 Кодексу (пункт 4 Порядку №569). Згідно п. 200-1.2 ст. 200-1 Податкового кодексу України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. 
Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу. 
Пункт 200-1.4 ст. 200-1.4 Податкового кодексу України передбачає, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: 
а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу; 
б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку
в) ….
г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;
ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.
Відповідно до пункту 2001.7 статті 200-1 ПК України кошти, зараховані на рахунок в СЕА ПДВ, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 2001.5 ст. 2001 Податкового кодексу та погашення податкового боргу з ПДВ.
Згідно п. 2001.5 ст. 200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.
Виходячи з вищенаведених приписів ПКУ щодо електронного адміністрування ПДВ, рахунок відкривається платнику ПДВ і застосовується, зокрема, для перерахування коштів до державного бюджету, проте не є рахунком державного бюджету, на які зараховуються податкові зобов`язання з ПДВ.
Суд повністю погоджується з позицією відповідача, що грошові кошти, які зараховані на електронний рахунок ПДВ, можуть бути використані платником ПДВ за двома напрямами: для сплати до державного бюджету податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі - Порядок № 569) затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригуванні) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків. 
Відповідно до пункту 21 Порядку № 569, якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на рахунок платника податку у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.
Відповідно до судових рішень у справі 420/7184/19, пояснень позивача у цій справі, зі змісту наданої Позивачем заяви від 16.04.2025 вбачається, що протягом періоду з 01.08.2016 – 31.12.2018 платником податків було подано та зареєстровано податкові декларації зі сплати податку на додану вартість за господарськими операціями з реалізації сільськогосподарської продукції врожаю 2016 – 2018, задекларовано та сплачено податок на додану вартість в сумі 13689280,00 грн., складені та зареєстровані податкові накладні за господарськими операціями з реалізації сільськогосподарської продукції врожаю 2016-2018.
Тобто, податкові зобов`язання ТОВ «МИРНЕ» з податку на додану вартість були сформовані на підставі податкових накладних у відповідному податковому періоді, що свідчить про самостійне визначення платником податкового зобов`язання у зв`язку із наставанням першої події. Сплата податку на додану вартість ТОВ «МИРНЕ» була здійснена у зв`язку з наявністю задекларованого податкового обов`язку.
Таким чином, позивач самостійно визначав суми податкових зобов`язань з ПДВ у періоді, визначав суми ПДВ, що належали сплаті до бюджету (розділ декларації «Розрахунки за звітний період»), сплачував задекларовані ним суми до бюджету (як різницю між податковими зобов`язаннями та податковим кредитом, з урахуванням від`ємного значення).
На думку суду, позивач хибно тлумачить висновки ВС КАС у справі № 420/7184/19, щодо підтвердження судом надмірної сплати ТОВ «МИРНЕ» податку на додану вартість за період 01.08.2016 р. по 31.12.2018 р. в сумі 13 689 280,00 гривень, оскільки таких висновків суд не робив.
На думку суду, встановлені податковим органом під час перевірки порушення щодо правильності адміністрування ПДВ та прийняті ППР щодо грошового зобов`язання з податку на додану вартість, які узгоджені за результатом судового розгляду, не можуть розглядатись як помилково та/або надміру сплачені суми податків в розумінні приписів ст. 43 ПКУ, а лише є підставою для корегування платником податків результатів декларування такого податку, що у подальшому не виключає виокремлення такої суми та визначення її як переплати відповідно до положень ПКУ.
Суд зазначає, що позивачем самостійно визначені податкові зобов`язання у деклараціях з ПДВ і сплата податку ТОВ «МИРНЕ» була здійснена у зв`язку з наявністю задекларованого податкового обов`язку. У встановленому ПКУ порядку позивачем не подані уточнюючі розрахунки до декларацій з ПДВ, які б свідчили про завищення у розділах «Податкові зобов`язання» відповідних зобов`язань. Відповідно, сума сплаченого податку на додану вартість 13689280,00 грн. за період 01.08.2016 – 31.12.2018 не відповідає статусу помилково та/або надміру сплачених суми грошового зобов`язання.
Таким чином, ГУ ДПС в Одеській області правомірно прийшло до висновку про відсутність підстави для повернення зазначеної у заяві суми податку на додану вартість у порядку, передбаченому статті 43 ПК України, оскільки зазначені суми не є помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання. 
Суд відхиляє посилання позивача на Постанову ВС КАС у справі № 160/20359/23 оскільки обставини цієї справи та розглянутої Верховним судом суттєво відрізняються. 
Так, у справі, що розглянута ВС КАС питання стосувалось переплати по податку на прибуток, а заява про повернення надмірно сплачених коштів подана за результатами подання податкової звітності платника податків за рік з відображенням цієї переплати у декларації на прибуток.
У цій справі, такої звітності чи уточнюючого розрахунку до податкової декларації позивач не подавав, про що наголошує ГУ ДПС в Одеській області.
Аналогічні висновки суду і щодо справи № 925/1323/22.
Надані позивачем платіжні інструкції №2578 від 12.11.2025, №2579 від 12.11.2025 щодо сплати податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 4 112 181,00 грн, штрафу в сумі 1027945,25 грн, штрафу сумі 1799997,00 грн на виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 не впливають на висновки суду у цій справі. 
Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Керуючись ст.241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Мирне» про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області від 02.05.2025р. за вих. № 20609/6/15 32-07-01-06 про відмову у задоволені заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф. 

.