Справа № 199/5107/25
(2/199/848/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

08.04.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Попружко Д.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» та ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» та ОСОБА_2 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 06 березня 2025 року о 09 год. 40 хв. у м. Дніпрі на проспекті Мануйлівському водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом КРОНЕ, д.н.з. НОМЕР_2 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача. 
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований транспортний засіб Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 .
Згідно з Полісом №220433735 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», із лімітом відповідальності 160 000 грн. за шкоду заподіяну майну.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, та згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ № 76-03.25 від 30.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , із урахуванням зносу становить 103967,31 гривень, та без урахування зносу на замінні складники 145 694,52 гривень.
Згідно з актом виконаних робіт СТО ТОВ «Оллфікс» № 10/04 від 10.04.2025 року, фактична вартість відновлення пошкодженого автомобіля Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , склала 130620,00 грн..
09 квітня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у якості страхового відшкодування надійшли кошти у розмірі 32 376,39 грн..
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» залишок недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 69090,92 гривень (109067,89 грн. – 70805,38 грн. – 3200 грн. = 35062,57 грн.), та з винуватця пригоди, відповідача ОСОБА_2 , в порядку ст. 1194 ЦК України, різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу) та фактичним розміром шкоди (вартістю ремонтних робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу на заміні складники) у розмірі 101 467,31 грн., та судові витрати по справі.
Від представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - Бабіч Н.А. до суду надійшов відзив на позов, за змістом якого він не визнає позов повністю. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що представник страховика ОСОБА_3 провів огляд пошкодженого транспортного засобу, на підставі якого згідно складеної страховиком ремонтної калькуляції № 25-04-6820 від 03.04.2025 року було правомірно розраховано та виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 32 376,39 гривень. Крім цього, представник відповідача також зазначає, що оскільки страховик направив у встановлений 10-ти денний строк для огляду автомобіля позивача свого представника, то потерпіла особа в силу положень п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) не набула права самостійно замовити експертизу (оцінку) пошкодженого майна, а відповідач 1 не має підстав для визначення розміру страхового відшкодування на підставі такої оцінки позивача та компенсувати позивачу вартість її проведення. Як зазначає представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - Бабіч Н.А., страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, а наданий до суду Звіт про оцінку майна оцінювача ОСОБА_4 , є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки містить в собі невірні розрахунки та неточності. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - Бабіч Н.А. просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чіп Я.М. надав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив обставини, аналогічні викладеним у позові, вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чіп Я.М. не з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, про що надав відповідну заяву.
Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - Бабіч Н.А. у судовому засіданні, яке було призначено на 23.09.2025 року заперечувала проти задоволення позову, та просила у його задоволенні відмовити, у наступні судові засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомили, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином, заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що зазначила у прохальній частині відзиву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2025 року о 09 год. 40 хв. в м. Дніпрі на проспекті Мануйлівському водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом КРОНЕ, д.н.з. НОМЕР_2 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача. 
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований транспортний засіб Додж Челендж, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 .
Згідно з Полісом №220433735 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», із лімітом відповідальності 160 000 грн. за шкоду заподіяну майну.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, та згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного ТЗ № 76-03.25 від 30.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Додж Челендж д.н.з. НОМЕР_3 , із урахуванням зносу становить 103967,31 гривень, та без урахування зносу на замінні складники 145 694,52 гривень.
Згідно з актом виконаних робіт СТО ТОВ «Оллфікс» № 10/04 від 10.04.2025 року, фактична вартість відновлення пошкодженого автомобіля Додж Челендж д.н.з. НОМЕР_3 , склала 130620,00 грн..
09 квітня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у якості страхового відшкодування надійшли кошти у розмірі 32 376,39 грн..
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленим законодавством.
За приписами п 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
У свою чергу п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Разом із цим, відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім цього, за положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку.
Також, відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Оскільки матеріали справи не містять згоди між позивачем та страховиком щодо досягнення згоди про розмір відшкодування та здійснення виплати без проведення експертизи (оцінки), то розрахунок страхового відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 25-04-6820 від 03.04.2025, а не експертизи (оцінки), є порушенням вимог п. 36. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Отже, посилання представника страхової компанії на те, що позивач не набув правових підстав для самостійного обрання оцінювача чи експерта для визначення розміру шкоди, є безпідставним.
Суд також звертає увагу на те, що згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування. Проте, такого узгодження матеріали справи не містять.
У Постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року по справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом(Актом) про оцінку майна, який повинен відповідати Вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні " та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 Відповідальність оцінювача за неналежне виконання умов Договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінку майна встановлена ст. 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". 
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
З огляду на викладене, суд при вирішені справи, як належним доказом розміру спричиненого збитку керується Звітом про оцінку майна виготовлений оцінювачем ОСОБА_4 , який особисто оглядав пошкоджений ТЗ позивача, що підтверджується долученим до нього актом огляду транспортного засобу та який не спростований відповідачами.
Клопотань про призначення по справі судової товарознавчої експертизи до суду не надходило. 
Оскільки відповідно до проведеної на замовлення позивача оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу становить 103967,31 грн., то розмір страхового відшкодування, який не доплачений та має бути стягнутий із відповідача 1 складає: 103967,31 грн. — 32376,39 грн. — 2500,00 грн. (франшиза) = 69090,92 грн..
Із приводу заявлених позивачем вимог до відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.
На підставі ст. 29 Закону, страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.
Тобто, виходячи з наведеного нормативного обґрунтування, страховик, який відшкодовує спричинений з вини страхувальника збиток потерпілому, сплачує на підставі ст. 29 Закону лише матеріальний збиток у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу на заміні складники.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Фактичні витрати позивача на відновлення пошкодженого ТЗ склали 130620,00 гривень, що підтверджується долученими до позову актом виконаних робіт СТО ТОВ «Оллфікс» від 10.04.2025 року.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року та у справі № 754/5129/15-ц та 
Верховний Суд у своєму рішенні від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначив, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).
Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди, який в порядку ст. 22, 1192, 1194, 1166, ЦК України не відшкодовується страховиком та покладається безпосередньо на винну в ДТП особу становить: 130620 грн. (фактичні витрати на ремонт позивача без урахування зносу) – 101467,31 грн. (відповідальність страховика за вирахуванням франшизи) = 29 152,69 грн..
Щодо розподілення судових витрат по справі суд зазначає наступне.
Згідно з ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесені витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням спеціаліста.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, а рахунок № 71/2025 (детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару) не є таким доказом, тому суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат із відповідачів.
На підтвердження несення витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста, позивач надав суду квитанцію №76-03.25 від 30.03.2025, видану ФОП ОСОБА_4 , згідно з якою ним від ОСОБА_1 прийнято 6000,00 грн. за складання Звіту про оцінку № 76-03.25 від 30.03.2025 року.
Оскільки судом враховано висновок спеціаліста ОСОБА_4 , як доказ, а понесені на його отримання витрати позивачем документально доведені, то на користь позивача суд стягує вказані витрати із відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає до стягнення 4219,57 грн. (6000*(69090,92/98243,61)), а з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 1780,43 грн. (6000*(29 152,69/98243,61)).
Частиною першою ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 970,00 (дев`ятсот сімдесят) грн. в рахунок сплаченого позивачем судового збору згідно такого пропорційного розподілу, із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає до стягнення 682,16 грн. (970*(69090,92/98243,61)), а з відповідача ОСОБА_5 в розмірі 287,84 грн. (970*(29152,69/98243,61)).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,19,76,78,79,81,83, 133, 141,258, 259,263-265,268,272,273,279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» та ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» на користь  ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 69090,92 гривень, витрати на складання звіту з оцінки майна 4219,57 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 682,16 гривень, а всього 73 992 (сімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 65 копійок.

Стягнути із  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  матеріальну шкоду у розмірі 29 152,69 гривень, витрати на складання звіту з оцінки майна 1780,43 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 287,84 гривень, а всього 31 220 (тридцять одну тисяч двісті двадцять) гривень 96 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Публічне акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА», код ЄДОПОУ 00034186, місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7-д.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя         Л.Г. Якименко