Справа № 713/2785/25 
Провадження №2/713/324/26 
РІШЕННЯ 
іменем України
20.04.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд, в складі головуючого судді Осокіна А.Л., за участю секретаря Холіван В.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий Центр», інтереси якого представляє Горна Вероніка Іванівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на таке.
Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 06.12.2024 було укладено кредитний договір (оферти) №06.12.2024-100000974, відповідно до вимог якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13000 грн. на строк 140 днів, з кінцевою датою повернення 24.04.2025.
За користування кредитом відповідач сплачує позивачу 0,8% від суми за 1 день користування кредитними коштами. 
Відповідач сплачує позивачу комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1950 грн.
Відповідач договір не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 36849,82 грн., з яких борг по тілу кредиту становить 13000 грн., борг по процентах – 16380 грн., борг по комісії 969,82 грн., борг по неустойці за невиконання зобов`язання 6500 грн.
При цьому відповідачем була здійснена оплата, а саме відповідач оплатив 19.12.2024 2800,18 грн. на погашення заборгованості. (Ця обставина є такою, що свідчить про визнання боргу відповідачем.)
Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказаний борг та судові витрати, які складаються з сплаченого при зверненні до суду судового збору. Не заперечує проти ухвалення рішення.
Ухвалою від 05.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Заочним рішенням від 04.12.2025 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача вказану суму боргу та судові витрати.
Ухвалою від 30.01.2026 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду.

Відповідач в судове надав суду відзив на позов, в якому позов не визнав, зазначивши, що він згідно записів військового квитка та довідки форми 5 в період з 17.01.2025 року по теперішній час призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 . Тому на нього поширюється гарантії ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З приводу витрат на професійну допомогу, вказав, що вони є неспівмірними, та не підлягають задоволенню. 
У зв`язку з викладеним відповідач просив суд відмовити у задоволені позову.
Позивач надав відповідь на відзив, зазначивши, що викладені у відзиві посилання є безпідставними.
Щодо комісії за обслуговування кредиту зазначив, що комісія за надання кредиту є повністю обгрунтованою. Також, вказав, що своїм підписом у договорі відповідач підтвердив про ознайомлення з усіма умовами договору і погодився з ними.
Виходячи з викладеного позивач просив позов задовольнити. 

Розгляд справи відкладався та в судове засідання 20.10.2026 в судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені.
Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих документів та ухвалити судове рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося.
Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню.
Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 06.12.2024 було укладено кредитний договір (оферти) №06.12.2024-100000974, відповідно до вимог якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13000 грн. на строк 140 днів, з кінцевою датою повернення 24.04.2025.
Згідно п.10 Заявки до кредитного договору Денна процентна ставка становить 0,82%.
Згідно п.7 Заявки до кредитного договору відповідач сплачує позивачу комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1950 грн. 
Вказане підтверджується копією договору від 06.12.2024. та копією заявки до кредитного договору. 

Згідно довідки-розрахунку відповідач за період часу з 06.12.2024 по 24.04.2025 має заборгованість перед позивач в сумі 36849,82 грн., з яких борг по тілу кредиту становить 13000 грн., борг по процентах – 16380 грн., борг по комісії за надання кредиту 969,82 грн., по неустойці за невиконання зобов`язання 6500 грн. (а.с.13).
Згідно довідки №6683 від 05.12.2025 в/ч НОМЕР_1 сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.
З військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що він з 17.01.2025 призваний на військову службу по мобілізації.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 06.12.2024 уклав кредитний договір та 17.01.2025 був мобілізований. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості по несплаті відсотків за користування кредитом та штрафу за його не виконання.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є мобілізованим, тому на нього поширюються гарантії, передбачені ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» саме з моменту мобілізації, тобто з 17.01.2025.

Щодо стягнення заборгованості по процентах
Отже, позивач у позові вказує, що борг відповідача в сумі 36849,82 грн., з яких борг по тілу кредиту становить 13000 грн., борг по процентах – 16380 грн., борг по комісії за надання кредиту 969,82 грн., по неустойці за невиконання зобов`язання 6500 грн.
Зважаючи на ту обставину, що з 17.01.2025 є мобілізованим. Тому, на нього поширюється п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» саме з моменту мобілізації, тобто з 17.01.2025. І саме з цього часу нарахування процентів на заборгованість відповідача по кредитному договору буде незаконним.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом частини першої стаття 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205 та 207 ЦК України).
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Як вбачається з матеріалів справи договір підписаний відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатором «Е761», сам факт укладення договору та отримання коштів нею не заперечується, а отже такі дії сторін свідчать про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину та визнається відповідачем.
Разом з тим, згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
За таких обставин, з врахуванням п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач повинен повернути тіло отриманого кредиту в сумі 13000 грн., та відсотки за користування кредитом в період часу з 06.12.2024 по 17.01.2025.
Згідно п.3 кредит надається на 140 днів саме з дня його надання.
Згідно графіку платежу (а.с.26) відповідач повинен сплачувати за користування кредитом 
за період часу з 06.12.2024 по 19.12.2024 2800,18 грн., з яких 1820 розмір платежу за процентами та 980,18 грн., розмір платежу з комісії за надання кредиту;
за період часу з 20.12.2024 по 02.01.2025 - 2800,18 грн., з яких 1820 грн. - платіж за процентами, 969,82 грн., розмір платежу з комісії за надання кредиту, та 10,36 грн. – розмір платежу з суми кредиту;
за період часу з 03.01.2025 по 16.01.2025 – 1818,55 грн., платіж за процентами та 981,63 грн. – розмір платежу з суми кредиту;

З позову вбачається, що позивач визнає, що відповідач оплатив 2800 грн. 18 коп. 19.12.2024. 
З визнання вказаного платежу, з врахуванням графіку платежів, вбачається, що відповідач оплатив вказану суму як перший платіж за період часу з 06.12.2024 по 19.12.2024 (тобто коли він не був мобілізованим)
За таких обставин з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом з період з 20.12.2024 по 02.01.2025 в сумі 1820 грн., та з 03.01.2025 по 16.01.2025 в сумі 1818,55 грн. Та крім цього підлягає стягненню частину несплаченого платежу з комісії в сумі 969,82 грн. (вказана в графіку платежів за період час з 20.12.2024 по 02.01.2025). 

З врахуванням викладеного з відповідача слід стягнути 13000 грн. боргу за тілом кредиту, 3638,55 грн. – боргу за неплаченими відсотками, та 969,82 грн. боргу за комісією за обслуговування кредиту (згідно п.7 Заявки до кредитного договору)
Щодо умов кредитного договору про стягнення комісії
Надаючи оцінку умовам кредитного договору №06.12.2024-100000974 від 06.12.2024 про нарахування комісії, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24).
Крім того, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Відповідач ОСОБА_1 ознайомившись з умовами договору кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв.
Суд бере до уваги, що відповідач, незважаючи на зазначену у відзиві незгоду із встановленням комісії, таким своїм правом не скористалася.
Після укладення кредитного договору позичальник у подальшому виконувала його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, проценти та комісію у відповідному розмірі, що свідчить про свідоме визнання позичальником умов договору, в тому числі й щодо комісії. Дані обставини сторонами не заперечувалися.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року в справі № 201/10403/19, від 13 березня 2023 року в справі № 707/782/22.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них
Зазначене у сукупності свідчить про те, що нарахування комісії (згідно п.7 Заявки кредитного договору в сумі ) в сумі 1950 грн. за надання кредиту є правомірною та, оскільки відповідач уклав даний договір ще не будучи мобілізованим – ця комісія, також, підлягає стягненню.
Зважаючи на те, відповідач частково її оплатив, тому з нього підлягає стягненню 969,82 грн. вказаної комісії.
При цьому, оскільки комісія в сумі 6500 грн. нарахована за невиконання відповідачем кредитного договору саме в період воєнного часу, тому вказана сума стягненню не підлягає.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню тіло кредиту в сумі 13000 грн., проценти за користування кредитом в строк з 06.12.2024 по 16.01.2025 включно, та частково несплачена комісія за надання кредиту (п.7 Заявки) в сумі 969, 82 грн, що в сукупності становить 17608,37 грн. 
Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа “Серявін проти України”, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Щодо розподілу судових витрат
Зважаючи на те, що позов задоволено на користь позивача, суд, на підставі ст.141 ЦПК України, стягує з відповідачів понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати щодо судового збору та витрат на правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог.
Так, позивач просив стягнути з відповідача 36849,82 грн. грн. При цьому позов задоволено частково в сумі 17608,37 грн., що становить 47,78 % від розміру позовних вимог. 
Відповідач поніс витрати по сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі, в сумі 1157,22 грн.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, та ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280- 282, ЦПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість в сумі 17608,37 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» сплачений при зверненні судовий збір в розмірі 1157,22 грн.
В іншій частині позову – відмовити за необгрунтованістю
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення судового рішення, до Чернівецького апеляційного суду.
Позивач: ТОВ «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ 37356833, вул. Саксаганського,133А, м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Андрій ОСОКІН