Справа № 727/15834/25 
Провадження № 2-а/727/32/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Гавалешка П.С.
за участю секретаря Бринзили Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ісопчук Валерій Володимирович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

Установив:
 
До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ісопчук Валерій Володимирович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 07.07.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП без визнання позивача винуватим наклав на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення №21/6 від 02.07.2025 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи статус обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив: абз. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або в запасі Збройних Сил України, у запасу Служби Безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно рішення комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (направлення вказаних органів для проходження ВЛК матеріали справи не містять); п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 23.04.2024 року, згідно якого установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду…; тобто, в указаний час та дату позивач для проходження ВЛК не з`явився, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, який розпочав діяти з 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який діє станом на день складання протоколу. ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та Відповідачем 07.07.2025 року було прийнято постанову № 5376, без визнання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач зазначив, що позивач не був присутнім при ухвалені вказаної постанови, а повний текст зазначеної постанови позивач отримав значно пізніше.
Вважають постанову № 5376 від 07 липня 2025 року «ТВО» начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про накладення на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. незаконною та протиправною, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертають увагу суду на військово-обліковий документ позивача з Резерв +, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 03.06.2025 року, що абсолютно виключає склад адміністративного правопорушення, у якому звинувачують позивача.
Відповідач у своїй Постанові не навів посилання на належні та допустимі докази, якими обґрунтовується рішення про накладення адміністративного стягнення за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки, відповідач трактує законодавство на власний розсуд, всупереч вимогам чинного законодавства, а тому постанова підлягає скасуванню в судовому порядку із закриттям провадження.
ОСОБА_1 з`являвся до ТЦК та СП з метою проходження ним військово-лікарської комісії. Наявна копія направлення ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступені придатності до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.02.2025 року № 130.
На підставі зазначеного направлення ОСОБА_1 проходив ВЛК у КНП «Герцаївська міська лікарня», на підтвердження чого наявна копія картки обстеження та медичного огляду.
Із вказаної картки обстеження вбачається, що у графі, для заповнення діагнозу лікарем психіатром зазначено: «обстеження», тобто ОСОБА_1 був направлений на додаткове обстеження.
Згідно Акту № 274 від 11.03.2025 року, вбачається, що з 03.03.2025 року по 07.03.2025 року ОСОБА_1 знаходився на обстеженні у 6 відділі ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Більше того згідно свідоцтва про хворобу № 2025-0603-1138-5063-0 від 05.06.2025 року, зазначено, що «03.06.2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) за розпорядженням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 (Герца) від 20.02.2025 року провела огляд ОСОБА_1 ». Даним свідоцтвом про хворобу ОСОБА_1 на підставі статті 16а графи ІІ розкладу хвороб було визнано непридатним до військової служби.
Таким чином, обставини, які зазначені у протоколі № 21/6 від 02.07.2025 року про адміністративне правопорушення та Постанові № 5376 від 07.07.2025 року, не відповідають дійсності, оскільки Позивач за направленням цього ж ТЦК та СП, який склав Постанову по справі про адміністративне правопорушення, пройшов ВЛК при Герцаївській міській лікарні, про що Відповідачу було відомо.
Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою особою.
На підставі вищевикладеного просять суд скасувати постанову № 5376 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за відсутності в його діях (бездіяльності) події складу адміністративного правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.
Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти них з наступних підстав.
ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не прийшов у строк до 05.06.2025 року до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
Звертає увагу суду, те, що позивач почав проходити медичне обстеження ВЛК 20.02.2025, але не закінчив. Детально проаналізувавши Картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , явно прослідковується відсутність досліджень крові та сечі, відвідування дерматовенеролога та психіатра, а також відсутність діагнозів, підписів голови та секретаря ВЛК, дати та печатки.
Крім того, ОСОБА_1 оформив інвалідність 10.06.2025, а тому зобов`язаний був пройти у строк до 05.06.2025 медичний огляд ВЛК дотримуючись приписів Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого Наказом МОУ № 402.
У зв`язку з вищевикладеним, 02.07.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_7 було складено Протокол серія ЧРТЦК №2176. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП з повідомленням часу, дати та адреси розгляду протоколу, а також Позивач відмовився підписувати протокол.
На розгляд протоколу ОСОБА_1 не з`явився, не скористувався правом на захист та правову допомогу під час розгляду протоколу. В подальшому не цікавився результатом адміністративного провадження.
Звернувшись до суду в січні 2026 року, ОСОБА_1 пропустив визначений ч.2 ст.286 КАС України строк.
Практика діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо забезпечення ведення військового обліку військовозобов`язаних показує, що на даний час, існує окрема категорія осіб, які ігнорують обов`язки, покладенні підзаконними актами, вчасно не вчиняють дії та не подають до Р(М)ТЦКтаСП інформацію (документи) для належного ведення військового обліку. Дії таких військовозобов`язаних спрямовані на максимальне ускладнення процесу їхнього виклику до Р(М)ТЦК та СП а також унеможливлення прогнозування людських ресурсів, які підлягають призову на військову службу за мобілізацією на особливий період та їх оповіщення.
Такі дії являють собою істотну суспільну небезпеку, оскільки негативно впливають на обороноздатність держави і спрямовані проти порядку управління в Україні.
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення №21/6 від 02.07.2025 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи статус обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив: абз. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або в запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно рішення комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 23.03.2024 року, згідно якого установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; тобто, в указаний час та дату позивач для проходження ВЛК не з`явився, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, який розпочав діяти з 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який діє станом на день складання протоколу. 
Відповідачем 07.07.2025 року було прийнято постанову № 5376, відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Судом встановлено згідно військово-облікового документа позивача з Резерв +, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 03.06.2025 року, що виключає склад адміністративного правопорушення.
Крім того, Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації, однак в оскаржуваній постанові не міститься посилання на відповідний нормативний акт, тільки зазначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 з`являвся до ТЦК та СП з метою проходження ним військово-лікарської комісії. Наявна копія направлення ОСОБА_1 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.02.2025 року № 130.
На підставі зазначеного направлення ОСОБА_1 проходив ВЛК у КНП «Герцаївська міська лікарня», на підтвердження чого наявна копія картки обстеження та медичного огляду.
Згідно Акту № 274 від 11.03.2025 року, вбачається, що з 03.03.2025 року по 07.03.2025 року ОСОБА_1 знаходився на обстеженні у 6 відділі ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про хворобу № 2025-0603-1138-5063-0 від 05.06.2025 року, зазначено, що «03.06.2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 (Герца) за розпорядженням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 (Герца) від 20.02.2025 року провела огляд ОСОБА_1 ». Даним свідоцтвом про хворобу ОСОБА_1 на підставі статті 16а графи ІІ розкладу хвороб було визнано непридатним до військової служби.
Таким чином, обставини, які зазначені у постанові № 5376 від 07.07.2025 року, не відповідають дійсності, оскільки позивач пройшов ВЛК 03.06.2025 року.
Щодо посилання представника відповідача, що звернувшись до суду в січні 2026 року, ОСОБА_1 пропустив визначений ч.2 ст.286 КАС України строк, то суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження від 12.01.2026 року було задоволено заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано поважні причини пропущення строку пред`явлення позову.
Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Приписами ст. 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, станом на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення, діяв особливий період.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно з ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Приписами ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Положення ст. 280 КУпАП встановлюють обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Приписами абз. 5 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (надалі - Закон №3543-XII) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Абз. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або в запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно рішення комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ, згідно якого установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
При цьому, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення не долучив доказів, що підтверджували б вину позивача у вчиненому ним правопорушенні, натомість згідно військово-облікового документа позивача з Резерв +, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 03.06.2025 року, що виключає склад адміністративного правопорушення.
За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Тому враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому необхідно скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 484,48 грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 241, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
 
Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ісопчук Валерій Володимирович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову № 5376 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ). 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 484 грн. 48 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя П.С. Гавалешко