ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/20802/25
Провадження №2/521/1831/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі
судді Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу

позивач :   ОСОБА_1 

відповідачі :  Хаджибейський ВДВС у м. Одесі ОМУ Міністерства юстиції України

Юридичний департамент ОМР

предмет позову : звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 31.08.2005 на спірне майно накладений арешт в якості забезпечення позову. 
18.05.2006 держаним виконавцем Першого ВДВС у Малиновському районі у м. Одесі винесена постанова про накладення арешту на частки квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
03.09.2007 провадження по справі закрито судом, одночасно захід забезпечення позову скасований. 
29.04.2025 позивач звернувся до державного реєстратора з питанням скасування обтяження та отримав відповідь про відмову в проведенні реєстраційних дій.
27.08.2025 державним реєстратором позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій № 80566696.
Враховуючи викладене, позивач просив зняти арешт зі спірного майна. 
Позивач в процесі розгляду позов підтримав.
Відповідач Хаджибейський ВДВС у м. Одесі ОМУ Міністерства юстиції України скористався процесуальним правом надання відзиву, позов не визнав.
Так, відповідач стверджуючи, що відділ ДВС не може виступати відповідачем у справі.
Відповідач Юридичний департамент ОМР надав відзив, в якому позов не визнав з аналогічних підстав. 
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою АА № 487425 про арешт майна боржника на частину квартири АДРЕСА_1 при примусовому виконані виконавчого листа № 2-8710/05, виданого 02.03.2006 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 41428,91 грн. накладений арешт. 
Обтяження підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Окрім, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-6729/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Ухвалою суду від 19.08.2005 судом забезпечений позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме автомобіль Ваз Ніва і квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалами суду від 03.09.2007 закрито провадження по справі та знятий арешт з квартири АДРЕСА_1 . 
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивачем в процесі розгляду справи не надано достатніх доказів на підтвердження того, що постанова № АА № 487425 та ухвала суду про забезпечення позову від 19.08.2005 стосуються одного і того ж самого спору. 
Окрім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Зазначені вимоги закону узгоджуються із позицією Верховного Суду, зокрема постанови КЦС ВС від 18.05.2022 у справі № 642/4263/21, від 29.06.2023 року у справі № 208/9810/21, за якою спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.
Відповідачем за позовом про звільнення майна з-під арешту не сторони виконавчого провадження є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
За змістом положень Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладений арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
В порядку статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не правильно обраний спосіб захисту права. 

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ :
В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Світлана МАРКАРОВА 

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2026