ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №140/36596/23
адміністративне провадження № К/990/389/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І. В.,
суддів: Білак М. В., Мельник-Томенко Ж. М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року (суддя-доповідач Гінда О. М., судді Матковська З. М., Ніколін В. В.) у справі № 140/36596/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - відповідач), у якому просив:
- визнати протиправною відмову, викладену в листі вих. № К4/03-8.23 від 07 грудня 2023 року, щодо формування листка непрацездатності на період проходження лікування з 09 по 28 травня 2023 року, з 26 вересня по 15 жовтня 2023 року, з 09 по 27 листопада 2023 року на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів;
- зобов`язати повторно розглянути заяву щодо надання листка непрацездатності, що виникла за кордоном, за період з 09 по 28 травня 2023 року, з 26 вересня по 15 жовтня 2023 року, з 09 по 27 листопада 2023 року.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 листопада 2023 року звернувся до відповідача з проханням видати листок непрацездатності для пред`явлення за місцем роботи на підставі перекладених на державну мову медичних документів. Листом № К4/03-8.23 від 07 грудня 2023 року відповідач відмовив позивачу у видачі листків непрацездатності за період проходження лікування з 09 березня 2023 року по 28 травня 2023 року, з 26 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року, з 09 листопада 2023 року по 27 листопада 2023 року на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів у зв`язку з тим, що перевищено ліміт видачі листків непрацездатності у 2023 році.
3. У підтвердження протиправності відмови у видачі листків непрацездатності, покликається на те, що відповідач безпідставно у своєму листі посилається на пункт 4.1 Розділу 4 Інструкції про порядок видачі документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність громадян, що затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 року № 455, оскільки це положення регулює порядок направлення хворого для огляду на Медико-соціальну експертну комісію та не стосується питання відмови у видачі листка непрацездатності. Законодавство України не передбачає граничних строків утрати працездатності, з настанням яких людина втрачає право на отримання листка непрацездатності.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені позивачем вимоги не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а стосуються захисту приватних інтересів та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/36596/23 скасовано та прийнято постанову, якою справу № 140/36596/23 направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що суд першої інстанції не дав правової оцінки тій обставині, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв як суб`єкт владних повноважень, про що зазначив, повідомляючи про порядок оскарження цього рішення.
6. Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 03 липня 2024 року позов задовольнив. Визнав протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 07 грудня 2023 року вих. № К4/03-8.23 щодо формування листка непрацездатності ОСОБА_1 за періоди проходження лікування з 09 по 28 травня 2023 року, з 26 вересня по 15 жовтня 2023 року, з 09 по 27 листопада 2023 року на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів. Зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву щодо надання ОСОБА_1 листка непрацездатності, що виникла за кордоном, за період з 09 по 28 травня 2023 року, з 26 вересня по 15 жовтня 2023 року, з 09 по 27 листопада 2023 року, з урахуванням висновків суду.
7. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 30 грудня 2024 року апеляційну скаргу відповідача задовольнив частково. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 140/36596/23 скасував та прийняв нову постанову, якою провадження у цій справі закрив. Роз`яснив ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції цивільного суду та протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення, він може звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
8. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що провадження у цій справі необхідно закрити, оскільки вимоги у цій справі не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а стосуються захисту приватних інтересів та підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
9. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
10. Скаржник зауважив, що відповідач є юридичною особою публічного права, засновником та органом управління якого виступає Турійська селищна рада, наділений повноваженнями приймати відповідні рішення та діє як суб`єкт владних повноважень, оскільки уповноважений надавати населенню адміністративні послуги у межах програми медичних гарантій, а тому ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
11. На думку позивача, суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови про закриття провадження у цій справі неправильно застосував норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
12. Суд апеляційної інстанції переглянув справу без урахування висновків щодо визначення підсудності спорів у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 461/3212/17, від 24 липня 2024 року у справі № 910/700/23 та Великої Палати Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 925/1741/21.
13. З огляду на наведене вище, позивач просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року залишити без змін.
Позиція інших учасників справи
14. У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача просить закрити касаційне провадження у цій справі.
Рух касаційної скарги
15. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30 січня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, а ухвалою від 18 вересня 2025 року передав справу № 140/36596/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду (з підстав, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України; далі - КАС України), оскільки позивач оскаржує рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
16. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року справу повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії.
17. При цьому, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року зазначено, що викладені висновки у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у цій справі щодо юрисдикційності спору узгоджуються з висновками, що містяться у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 243/289/19.
18. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2026 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
19. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 12 лютого 2020 року прийнятий на посаду юрисконсульта в ТОВ «Негабарит-Сервіс».
20. 23 травня 2022 року позивачу встановлено діагноз.
21. 27 жовтня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив видати листок непрацездатності.
22. Листом від 06 листопада 2023 року № К1/03-8.23 відповідач повідомив позивачу, що на підставі представлених ним медичних документів буде видано два листки непрацездатності паперового зразка: з 29 травня 2023 року по 25 вересня 2023 року (стати до роботи з 26 вересня 2023 року) та з 16 жовтня 2023 року по 27 жовтня 2023 року (стати до роботи з 28 жовтня 2023 року).
23. 11 листопада 2023 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив видати листок непрацездатності за період з 03 травня 2023 року по 29 травня 2023 року та період з 26 вересня 2023 року по 15 жовтня 2023 року.
24. Листом від 17 листопада 2023 року № К2/03-8.23 відповідач повідомив заявника, що сімейним лікарем може бути виданий листок непрацездатності тривалістю з 03 травня 2023 року по 08 травня 2023 року (стати до роботи з 09 травня 2023 року).
25. 29 листопада 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій повторно просив видати листок непрацездатності за період з 03 травня 2023 року по 27 листопада 2023 року.
26. Листом від 07 грудня 2023 року № К4/03-8.23 відповідач повідомив позивача, що на підставі медичних виписок із нотаріально завіреним перекладом сімейним лікарем видано позивачу листок непрацездатності тривалістю 150 календарних днів: з 03 травня 2023 року по 08 травня 2023 року, з 29 травня 2023 по 25 вересня 2023 року, з 16 жовтня 2023 року по 08 листопада 2023 року. Відповідно до вимог Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, можливість видачі йому листок непрацездатності у 2023 році вичерпана.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
27. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
29. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
30. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
31. Справою адміністративної юрисдикції в розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
32. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
33. Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб`єктом саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
34. Під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження в рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.
35. За пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
36. Отже, до адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, у яких хоча б одна сторона є суб`єктом владних повноважень, що під час здійснення владних управлінських функцій (або у зв`язку з їх здійсненням) ухвалив рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, якими владно вплинув на права, свободи чи інтереси фізичної або юридичної особи; предметом розгляду адміністративного суду є перевірка законності таких рішень, дій чи бездіяльності, крім спорів, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.
37. Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
38. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
39. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що проходив лікування за межами України та звернувся із заявою (листом) до відповідача про оформлення та видачу листка непрацездатності за спірні періоди для пред`явлення за місцем роботи.
40. Листом відповідач відмовив у видачі листка непрацездатності за період з 03 травня 2023 року по 27 листопада 2023 року.
41. За наведеними у статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (далі - № 2801-XII) визначеннями, заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників; медичне обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою; медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
42. Згідно зі статтею 41 Закону № 2801-XII на період хвороби або реабілітації з тимчасовою втратою працездатності громадянам надається звільнення від роботи з виплатою у встановленому законодавством України порядку допомоги по соціальному страхуванню.
43. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 червня 2021 року за № 728/36350, затверджено Порядок формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (далі - Порядок № 1066).
44. Пунктом 3 розділу I Порядку № 1066 визначено, що тимчасова непрацездатність особи відповідно до медичного висновку (далі - тимчасова непрацездатність) - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин (вагітність та пологи, карантин тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування, реабілітації, інших заходів медичного характеру, та триває до відновлення працездатності або до закінчення причин, які унеможливлюють виконання роботи. Тимчасова непрацездатність обраховується в календарних днях.
45. Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку № 1066 медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, формується лікарем, із яким у пацієнта укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відповідно до Порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 503, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 347/31799, (крім випадку, передбаченого пунктом 10 цього розділу) на підставі медичних записів, внесених лікарем, відповідно до перекладених на державну мову та засвідчених, в установленому законодавством порядку, медичних документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: «Захворювання або травма загального характеру», «Догляд за хворою дитиною», «Вагітність та пологи», «Ортопедичне протезування».
46. Відповідно до пункту 1.1 розділу І Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року № 1005/6196 (далі - Інструкція № 455), установлено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
47. Згідно з підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 розділу І Інструкції № 455 право видачі листків непрацездатності надається: лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.
48. Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Інструкції № 455 у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.
49. Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року № 1456/10055, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.
50. Отже, листок непрацездатності видається лікарем і підтверджує, що особа не може працювати через хворобу, травму або інші причини, передбачені законодавством, та в подальшому за таким листком отримує від страхувальника (роботодавця) відповідні виплати.
51. Судом апеляційної інстанції встановлено, що обґрунтовуючи свої вимоги позивач покликається на те, що він проходив лікування за кордоном та звернувся з листом до відповідача щодо отримання листка непрацездатності за спірні періоди для пред`явлення за місцем роботи. Однак, відповідач листом № К4/03-8.23 від 07 грудня 2023 року відмовив йому у видачі листка непрацездатності за періоди проходження лікування за кордоном.
52. 56. Спір виник у зв`язку з невидачею позивачеві листка непрацездатності, тобто щодо надання (ненадання) закладом охорони здоров`я медичної послуги та оформлення медичної документації, що засвідчує тимчасову непрацездатність особи.
53. За пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган (особа), який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі делеговані. Натомість під час медичного обслуговування, зокрема засвідчення тимчасової непрацездатності та оформлення/видачі відповідного документа, заклад охорони здоров`я діє як надавач медичної допомоги (послуг) і виконує професійні медичні функції, а не владно-управлінські.
54. Відповідач у цих відносинах не приймає обов`язкових для позивача рішень у публічно-правовій сфері, не застосовує владних приписів і не перебуває з позивачем у відносинах «влада-підпорядкування». Отже, відповідач у спірних правовідносинах не наділений статусом суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, а сам спір не є публічно-правовим у розумінні статті 19 КАС України. За таких обставин спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
55. Розгляд позовних вимог про визнання дій щодо відмови у видачі листка непрацездатності неправомірними і зобов`язання видати листок непрацездатності в порядку цивільного судочинства підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 25 вересня 2019 року у справі № 357/6665/16-ц та від 07 червня 2021 року у справі № 243/289/19.
56. Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини мають приватно-правовий характер та не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
57. Натомість за суб`єктним складом сторін та сутністю спору він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
58. Таким чином, з огляду на викладене, а також з урахуванням меж касаційного перегляду, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє оскаржуване судове рішення лише в межах доводів і вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 341 КАС України), Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 у цій справі, оскільки наведені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду та не спростовують висновки суду апеляційної інстанції.
59. Водночас колегія суддів вважає безпідставним посилання в касаційній скарзі на практику Верховного Суду викладену у постановах від 26 жовтня 2023 року у справі № 461/3212/17, від 24 липня 2024 року у справі № 910/700/23 та Великої Палати Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 925/1741/21, оскільки такі не є релевантними до спірних правовідносин, які виникли у цій справі. У справі № 461/3212/17 оскаржувалися дії державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та ухвали цієї ради про припинення комунальних підприємств. У справі № 910/700/23 предметом оскарження було рішення Житомирської обласної ради про припинення комунального некомерційного підприємства, а спір у справі № 925/1741/21 стосувався оскарження рішення сільської ради про реорганізацію навчального закладу середньої освіти.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
60. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
61. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального права і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко