Справа № 296/3750/26 
1-кп/296/656/26 

Вирок
Іменем України

10 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025060640001052 від 21.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге, Іршавського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, маючого на утримані неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

установив:

Відповідно до постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2024 у справі № 133/1654/24, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні порушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, маючи умисел на невиконання зазначеного судового рішення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом, чим допустив умисне невиконання вищевказаного судового рішення.
Проте, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, та будучи обізнаним про позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо умисного невиконання, постанови, що полягали у наступному:
Так, 20.10.2025, ОСОБА_4 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до вищевказаної постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, виконуючи свій злочинний умисел на невиконання даного судового рішення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», приблизно о 14 год. 20 хв., керував транспортним засобом марки «BMW 525D» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Корольова, 46Б в м. Житомирі, де був зупинений працівниками УПП ДПП в Житомирській області у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом без страхового поліса (ОСЦПВ). 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Призначаючи покарання, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має на утриманні має неповнолітнього сина, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали, раніше не судимий.
Враховуючи вказані обставини, особу обвинуваченого, вимоги закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає за можливе призначення йому покарання у виді штрафу. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Арешт на майно не накладався. 
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст.349, ст. ст.368-371,373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази: оптичні DVD -R диски з відеозаписами та належним чином завірену копію судової справи Козятинського міськрайонного суду Вінницької області №133/1654/24, залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1