ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. Справа№ 910/7284/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро»
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 
у справі №910/7284/25 (суддя Спичак О.М)
за позовом Комунальної організації «Київмедспецтранс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро»
про стягнення 13 011,50 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

Комунальна організація «Київмедспецтранс» (далі, позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» (далі, відповідач, Товариство) штрафу в розмірі 13 011,50 грн за порушення строків поставки товару.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за Договором №17к про закупівлю товарів від 24.01.2025 в частині поставки товару, визначеного умовами договору, в погоджений строк.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» штраф у розмірі 13 011 грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Приймаючи вказане рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу за порушення строків поставки товару, передбаченого пунктом 7.1. Договору, оскільки відповідач неналежним чином виконав взятий на себе обов`язок щодо поставки погодженого між сторонами товару, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. 
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, то суд, зважаючи на ті обставини, що відповідач так і не виконав свій обов`язок з поставки позивачу товару на суму 26023,00 грн (рульової рейки з датчиком положення керма, артикул 1617405880, CITROEN/PEUGEOT, країна походження Товару - Франція, вартістю 7644,00 грн за 4 одиниці товару; капоту, артикул FT89004, FAST, країна походження Товару - Італія, вартістю 18379,00 грн), відхилив таке клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 21.08.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що Акт №1 від 29 квітня 2025 року про відмову в прийманні партії товару складений позивачем в односторонньому порядку (без залучення представника відповідача чи компетентного експерта) та особами, які не були належним чином уповноважені діяти від імені позивача, а тому не є належним доказом на підтвердження наявності будь-яких невідповідностей поставленого товару. 
Цей акт свідчить виключно про те, що певні товари (рульова рейка з датчиком положення керма в кількості 4 штук та капот у кількості 1 штука на загальну суму 26 023,00 грн) були поставлені відповідачем позивачу, проте останній без належних на те підстав їх не прийняв та повернув назад відповідачу.
У самому Акті №1 від 29 квітня 2025 року йдеться не про поставку іншого товару, а про претензії до його якості та маркування, що прямо регулюється положеннями Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966, й яка підлягала застосуванню у спірних правовідносинах. 
До Акту також додано і неналежні та недопустимі фотографії, зроблені невідомо ким, невідомо за яких обставин та невідомо щодо яких товарів. Більше того, навіть якщо проаналізувати такі фотографії, то неможливо встановити будь-яку невідповідність. Так, по-перше, з наданої відповіді ТОВ «ВІДІ Авто-Онлайн» не вбачається будь-якої відмінності між схемою товару та товаром, відображеним на фото в додатку до Акта. По-друге, зазначення на іншому товарі маркування «Taiwan» та «Gordon» не вказує про те, що виробництво таких було здійснено не компанією FAST, яка зареєстрована в Італії.
Відповідач повністю виконав свої зобов`язання за Договором, здійснивши своєчасну поставку товарів у повному обсязі згідно з заявкою позивача. Факт відмови позивача прийняти частину товарів не означає порушення строку чи обсягу поставки відповідачем. Отже, відсутні будь-які підстави вважати, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором. Водночас, навіть за відсутності підстав для застосування будь-якої відповідальності до відповідача, розмір заявлених позивачем штрафних санкцій є очевидно непропорційним та надмірно великим, на що суд першої інстанції не звернув увагу.
В апеляційній скарзі також наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс(очікує понести) у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції: судовий збір - 2 906,88 грн; 6 000,00 грн - 14 000,00 грн: орієнтовні витрати на правничу (правову) допомогу адвоката за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Всього, попередньо і орієнтовно: 8 906,88 грн - 16 906,88 грн.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

28.10.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві позивач наголосив, зокрема, на такому:
- у зв`язку з доставкою відповідачем позивачу товару, поставка якого не передбачена умовами Договору, Заявкою та як наслідок відсутністю у позивача будь-яких правових підстав прийняти зазначений Товар, уповноваженими представниками позивача, в особі: заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення Стриженюка О.М., провідного інженера служби матеріально-технічного забезпечення Матвієнка Є.А., старшого комірника складу Клещар Н.А. та незацікавленої особи - водія Тихончука М.М., який здійснював транспортування цього Товару, 29.04.2025 було складено Акт про відмову в прийманні партії Товару №1 від 29.04.2025. До Акту було додано фотографії доставленого відповідачем Товару, який не відповідав умовам Договору. Вказані фотографії містять підписи уповноважених представників позивача та незацікавленої особи - водія Тихончука М.М., які підтверджують, що частина Товару, доставленого 29.04.2025 відповідачем позивачу, не відповідала умовам Договору;
- позивач, під час розгляду справи у суді першої інстанції, надав суду докази, які доводять, що 29.04.2025 відповідач поставив позивачу частину Товару, який не був предметом Договору, не відповідав його умовам (Специфікації (Додаток № 1 до Договору), Технічній специфікації (Додаток № 2 до Договору) та Заявці. Відповідач, в порушення вимог частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду справи у суді першої інстанції, не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання відповідачем зобов`язань за Договором;
- так як доставлений 29.04.2025 відповідачем позивачу Товар не відповідав умовам Договору та приймання вказаного Товару за якістю і комплектністю не здійснювалось, то посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин Інструкції П-7, яка застосовується при прийманні товару за якістю і комплектністю, є безпідставним. Перелічені скаржником в апеляційній скарзі постанови Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за інших предмета і підстав заявлених позовних вимог, інших фактичних обставин, які формують зміст правовідносин, та зібраних у таких справах доказів, іншого нормативно-правового регулювання, а також іншого суб`єктного складу учасників судового процесу, ніж у справі, що розглядається;
- у справі №910/7284/25 відсутні підстави для зменшення розміру штрафу, встановленого умовами Договору. Так, ні у строк, встановлений у Договорі та Заявці, ні станом на дату подання цього відзиву відповідач не виконав зобов`язання з поставки усього товару, зазначеного в Заявці. Несвоєчасна поставка та непоставка товару, зазначеного позивачем у Заявці, завдає значної шкоди не тільки позивачу (унеможливлює виконання позивачем покладених на нього завдань), але й територіальній громаді міста Києва. Зменшення судом першої інстанції розміру штрафних санкцій, визначеного умовами Договору, призвело б до зведення нанівець принципу відповідальності відповідача за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань в частині поставки критично важливих товарів для позивача, внаслідок чого позивач був би не в змозі забезпечити виконання покладних на нього завдань;
- загалом доводи та аргументи відповідача, зазначені у апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, при цьому доводи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, є ідентичні доводам, зазначеним відповідачем у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції;
- позивач вважає необґрунтовано завищеними та такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу (правову) допомогу адвоката в розмірі 6 000,00 - 14 000,00 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7284/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
18.09.2025 матеріали справи №910/7284/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 726,72 грн.
03.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» надійшла заява про усунення недоліків (вх.№09.1-13/24178/25 від 06.10.2025), до якої долучено платіжну інструкцію №37 від 03.10.2025 про доплату судового збору у розмірі 726,72 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі є вимога про стягнення 13 011,50 грн, а отже вказана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань. 
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронних кабінетів сторін в підсистемі «Електронний суд»), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті у розумний строк, застосувавши статті 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 3 Конституції України та статті 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

24.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» (учасник) та Комунальною організацією «Київмедспецтранс» (замовник) укладено Договір №17к про закупівлю товарів (далі, Договір), відповідно до умов якого учасник, якого визначено переможцем закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2025-01-16-018200-а), зобов`язується поставляти та передати у власність замовника товар: ДК 021:2015 за кодом Єдиного закупівельного словника (CPV) 34330000-9 - Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів належної якості, а Замовник зобов`язується приймати Товар та оплачувати його на умовах цього Договору.
Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та вартість Товару визначається у Специфікації (Додаток №1 до Договору).
Згідно з пунктом 3.2. Договору учасник зобов`язується поставляти та передавати у власність Замовнику Товар за ціною, визначеною у Специфікації (Додаток №1 до Договору) за одиницю кожного найменування, Загальна сума Договору становить 915 500,00 грн.
Ціна за одиницю кожного найменування Товару, визначена цим Договором (Додаток №1 до Договору), є істотною умовою цього Договору, яка може змінюватися відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України (пункт 3.3. Договору).
Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом прямого переказу грошей на розрахунковий рахунок Учасника з відстрочкою платежу до 30 календарних днів з моменту отримання Товару та видаткових документів, а у випадку затримки бюджетного фінансування - протягом 3 робочих днів з моменту отримання коштів відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України.
Згідно з пунктом 5.1. Договору учасник здійснює поставку Товару замовнику в порядку і на умовах, передбачених ним Договором.
Пунктом 5.2. Договору визначено, що поставка здійснюється Учасником партіями, обсяг і строк поставки окремої партії визначаються сторонами на підставі заявок замовника. Замовлення товарів здійснюється Замовником через будь - який доступний Сторонам засіб зв`язку (факсом, телефоном, електронна пошта, поштове відправлення, листом, кур`єром, особисто та інші). Письмова Заявка може бути направлена Учаснику у формі скан-копії на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до пункту 5.3. Договору поставка Товару здійснюється на умовах DDP - Київ (Інкотермс у редакції 20і 0 р.). Учасник здійснює поставку Товару на склад замовника за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 16 В та вул. Дегтярівська, 25 (понеділок - п`ятниця з 8- години до 16 години).
Згідно з пунктом 5.4. Договору строк поставки товару - до 30 квітня 2025 року.
Судом установлено, що 17.04.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 заявку вих. №762-7 про поставку товару на умовах Договору на суму 105 373,00 грн у строк до 30.04.2025.
Відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву копію товарно-транспортної накладної №288 від 29.04.2025 на суму 105 373,00 грн та копію видаткової накладної №109 від 29.04.2025 на суму 105 373,00 грн, які не містять підпису представника Комунальної організації «Київмедспецтранс».
Позивач зазначає, що 29.04.2025 було складено Акт №1 про відмову в прийманні партії товару.
В Акті №1 від 29.04.2025 вказано, що товар не відповідає розділу 2 Договору №17к від 24.01.2025. Зокрема, пунктом 2.1 договору - Учасник гарантує якість Товару відповідно до вимог чинного законодавства (ДСТУ, ТУ тощо) та відповідність конструкції та пункту 2.5 договору - якість Товару повинна відповідати умовам Договору та Технічній специфікації (Додаток № 2), яка є невід`ємною частиною цього Договору, державним стандартам, технічним умовам, що підтверджується сертифікатами відповідності (на вимогу Замовника) та чинному законодавству щодо показників якості такого роду/виду Товарів тощо.
Виявлено наступні невідповідності Товару згідно з Додатком №1 «Специфікація» та Додатком №2 «Технічна специфікація» до Договору №17к про закупівлю товарів від 24.01.2025:
1. Позиція №41 «Рульова рейка з датчиком положення керма» - відсутній датчик положення керма;
2. Позиція № 64 «Капот», марка та модель «Fast, FT89004» Товару, країна походження Товару «Італія» виробник - на Товарі зазначено «Тайвань» та інший виробник «GORDON, 2310А».
Враховуючи зазначене, позивач наголошує, що рульова рейка в кількості 4 штук та капот кількості 1 штука представниками КО «Київмедспецтранс» не прийняті, у подальшому такий товар на виконання умов Договору відповідачем поставлений не був.
У пункті 7.1. Договору сторони погодили, що за порушення строків поставки Товару (партії Товару), а також за непоставку Товару (партії Товару) або поставку Товару (партії Товару) в кількості меншій ніж зазначено Замовником у Заявці, Учасник на вимогу Замовника сплачує неустойку (штраф) у розмірі 50% від вартості Товару (партії Товару) поставленого з порушенням строку, зазначеного у Заявці Замовника, або непоставленого чи поставленого у кількості меншій ніж зазначено Замовником у Заявці.
Згідно з пунктом 10.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, але в будь - якому разі до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем було прострочено поставку товару за Договором №17к про закупівлю товарів від 24.01.2025, у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення з відповідача штраф у розмірі 13011,50 грн на підставі пункту 7.1. Договору.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважував, що він вчасно та у повному обсязі поставив позивачу замовлений товар, а складений позивачем Акт №1 про відмову в прийманні партії товару від 29.04.2025 є неналежним доказом. Також у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір штрафу, заявивши про його неспівмірність.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України). 
Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 5.4. Договору строк поставки товару - до 30 квітня 2025 року.
Судом установлено, що 17.04.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 заявку вих. №762-7 про поставку товару на умовах Договору на суму 105 373,00 грн у строк до 30.04.2025.
За умовами Договору (позиції №№ 41, 64 специфікації (Додаток №1 до Договору) та позиції №№ 41, 64 Технічної специфікації (Додаток №2 до Договору) відповідач, серед іншого, повинен був поставити рульову рейку з датчиком положення керма, артикул 1617405880, CITROEN/PEUGEOT, країна походження Товару - Франція та капот, артикул FT89004, FAST, країна походження Товару - Італія.
У Заявці позивач, з поміж іншого, зазначив найменування товару, марку та модель товару, країну походження товару. Найменування товару, марка та модель товару, країна походження товару, зазначеного позивачем у Заявці, аналогічні найменуванню товару, марці та моделі товару, країні походження товару, зазначеним у специфікації (Додаток №1 до Договору) та Технічній специфікації (Додаток №2 до Договору).
Тобто, у Заявці позивач просив відповідача поставити той товар (найменування товару, марка та модель товару, країна походження товару), постачання якого передбачено умовами специфікації (Додаток №1 до Договору) та Технічної специфікації (Додаток №2 до Договору).
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).
Судом установлено, що 29.04.2025 відповідачем, використовуючи автомобіль RENAULT MASTER, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на територію позивача, на підставі видаткової накладної №109 від 29.04.2025 було доставлено партію товару загальною вартістю 105 373,00 грн.
Однак, за результатами перевірки позивачем доставленого відповідачем товару було встановлено, що доставлений відповідачем 29.04.2025 товар не відповідає умовам Договору, про що складено Акт №1 від 29.04.2025 про відмову в прийманні партії товару.
В Акті №1 від 29.04.2025 вказано, що товар не відповідає розділу 2 Договору №17к від 24.01.2025. 
Зокрема, пунктом 2.1. Договору визначено, що учасник гарантує якість Товару відповідно до вимог чинного законодавства (ДСТУ, ТУ тощо) та відповідність конструкції та пункту 2.5 договору - якість Товару повинна відповідати умовам Договору та Технічній специфікації (Додаток № 2), яка є невід`ємною частиною цього Договору, державним стандартам, технічним умовам, що підтверджується сертифікатами відповідності (на вимогу Замовника) та чинному законодавству щодо показників якості такого роду/виду Товарів тощо.
Позивачем в акті зафіксовані такі невідповідності Товару відповідно до Додатку №1 «Специфікація» та Додатку №2 «Технічна специфікація» до Договору №17к про закупівлю товарів від 24.01.2025:
1. Позиція №41 «Рульова рейка з датчиком положення керма» - відсутній датчик положення керма;
2. Позиція № 64 «Капот», марка та модель «Fast, FT89004» Товару, країна походження Товару «Італія» виробник - на Товарі зазначено «Тайвань» та інший виробник «GORDON, 2310А».
До Акту було додано фотографії доставленого відповідачем Товару.
Даний акт та долучені до нього фотографії підписано представниками позивача, в особі: заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення Стриженюка О.М., провідного інженера служби матеріально-технічного забезпечення Матвієнка Є.А., старшого комірника складу Клещар Н.А. та незацікавленою особою - водієм Тихончуком М.М., який здійснював транспортування цього Товару. 
Відповідач заперечує належність та допустимість зазначеного акту як доказу у справі, що підтверджує наявність будь-яких невідповідностей поставленого товару замовленим позивачем. 
Скаржник, посилаючись на аналогію, зазначає, що у спірних правовідносинах мав би застосовуватись пункт 5.5. Договору, відповідно до якого позивач та відповідач мали б скласти акт невідповідності товару.
Також відповідач наголошує, що акт, складений позивачем в односторонньому порядку та особами, які не були належним чином уповноважені діяти від імені позивача, а також про те, що приймання товару мало здійснюватися у відповідності до Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966, із залученням до перевірки якості товару та складання акту представника відповідача та експерта-товарознавця.
Колегія суддів, оцінивши зазначені доводи скаржника, зазначає таке.
Пункт 5.5. Договору погоджений сторонами для регулювання чітко визначеної ситуації, за якої у випадку, якщо отримана від Учасника та оприбуткована на склад Замовника одиниця Товару є аналогом оригінальної запасної частини і при її застосуванні в процесі ремонту транспортних засобів виявиться не придатною до використання, а саме конструкція (технічні параметри) не підходять до відповідної моделі спецавтомобіля, уповноважені представники Замовника складають Акт невідповідності Товару. 
Таким чином, у пункті 5.5. Договору чітко встановлені три умови, за одночасної наявності яких вказаний пункт Договору підлягає застосуванню, а саме: 1. Одиниця Товару повинна бути оприбуткована на склад Замовника; 2. Одиниця Товару повинна бути аналогом оригінальної запасної частини; 3. Непридатність одиниці Товару повинна бути виявленою в процесі ремонту транспортних засобів.
Відповідно до умов Договору та Заявки відповідач повинен був поставити оригінальні запасні частини (рульову рейку з датчиком положення керма, марка та модель 1617405880, CITROEN/PEUGEOT, країна походження Товару - Франція у кількості 4 штук та капот, марка та модель FT89004, FAST, країна походження Товару - Італія у кількості 1 штука), а не їх аналог. При цьому доставлений відповідачем 29.04.2025 спірний Товар, який не відповідав умовам Договору, не був оприбуткований на склад позивача, а був лише оглянутий представниками позивача, внаслідок чого була встановлена його невідповідність умовам Договору та складений Акт. Окрім цього невідповідність Товару була виявлена на етапі огляду Товару, а не в процесі ремонту транспортних засобів.
За таких обставин відсутні умови, за наявності яких до спірних правовідносин можна було б застосувати положення пункту 5.5. Договору.
Щодо заперечень відповідача про недоведеність прав осіб, які підписали Акт №1 від 29.04.2025, на вчинення таких дій від імені позивача, колегія суддів зазначає таке.
У матеріалах справи містяться Положення про службу матеріально-технічного забезпечення, затверджене керівником позивача 19.03.2024 (далі - Положення про СМТЗ), посадова інструкція заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення комунальної організації «Київмедспецтранс», затверджена керівником позивача 19.03.2024, посадова інструкція провідного інженера служби матеріально-технічного забезпечення комунальної організації «Київмедспецтранс», затверджена керівником позивача 19.03.2024, та робоча інструкція старшого комірника складу комунальної організації «Київмедспецтранс», затверджена керівником позивача 19.03.2024 (далі, разом - Посадові інструкції). 
Перелічені документи підтверджують повноваження працівників позивача, які склали Акт, діяти від імені позивача та складати акти юридичного значення.
Так, згідно з пунктом 3.12. Положення про СМТЗ в задачі і функції служби, з поміж інших, входить приймання товарів на склади служби згідно видаткових накладних та своєчасне надання прибуткових накладних до бухгалтерії. 
Пунктом 4.4. Положення про СМТЗ передбачено, що при виявленні недоліків або дефектів товар повертається Постачальнику. 
Відповідно до пунктів 2.6., 2.13. посадової інструкції заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення Комунальної організації «Київмедспецтранс», зазначена посадова особа зобов`язана здійснювати контроль за належним виконанням умов договорів, забезпечувати контроль діяльності складського господарства щодо належного отримання, збереження та відпуску матеріально-технічних ресурсів. 
Пунктами 2.5., 2.11. посадової інструкції провідного інженера служби матеріально-технічного забезпечення Комунальної організації «Київмедспецтранс» передбачено обов`язок цієї посадової особи забезпечувати належне виконання умов договорів про закупівлю та приймати товар на склад організації разом із завідувачем складу або старшим комірником відповідно до отриманих доручень та видаткових накладних. 
Старший комірник складу згідно з пунктами 2.1., 2.8. своєї робочої інструкції зобов`язаний приймати, зберігати та видавати зі складу матеріально-технічні ресурси, що надходять від постачальників. Перевіряти відповідність цінностей, який приймає, супровідним документам; не приймати на склад товарно-матеріальні цінності без відповідних документів: вимог, видаткових накладних, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей. 
У матеріалах справи містяться накази Комунальної організації «Київмедспецтранс» про призначення Стриженюка О.М. на посаду заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення (наказ №275-к від 15.07.2024), Матвієнка Є.А. на посаду провідного інженера служби матеріально-технічного забезпечення (наказ №9 к/тр від 06.01.2025), Клещар Н.А. на посаду старшого комірника складу (наказ №311-к від 30.08.2019).
Таким чином, права та повноваження представників позивача на приймання Товарів та підписання різного роду супровідних документів та актів передбачені внутрішніми документами позивача. Враховуючи наведене, усі особи, які зі сторони позивача підписали Акт, мали право та повноваження на його підписання. При цьому логічно, що зазначені вище повноваження працівників позивача реалізуються ними під час виконання своїх трудових обов`язків, зокрема при взаємодії з контрагентами в процесі виконання укладених договорів.
Крім того, Акт було підписано водієм Тихончуком М.М., який здійснював транспортування спірного Товару, тобто незацікавленою особою. 
З огляду на зазначене суд відхиляє посилання скаржника на те, що акт було підписано неуповноваженими на це представниками позивача.
Щодо посилань скаржника на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю №П-7, яка затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966, то суд зазначає, що оскільки доставлений 29.04.2025 відповідачем позивачу товар був лише оглянутий уповноваженими представниками позивача та водієм ОСОБА_1 та повернутий відповідачу з підстав його невідповідності умовам Договору й приймання товару за якістю і комплектністю уповноваженими представниками позивача та відповідача не здійснювалось, тому посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин Інструкції П-7, яка застосовується при прийманні товару за якістю і комплектністю, є безпідставним.
У спірному випадку мова йде не про поставку товару неналежної якості, а про поставку товару, який не був передбачений умовами Договору №17к про закупівлю товарів від 24.01.2025, тобто зовсім іншого товару.
Перелічені скаржником в апеляційній скарзі постанови Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за інших предмета і підстав заявлених позовних вимог, інших фактичних обставин, які формують зміст правовідносин, та зібраних у таких справах доказів, іншого нормативно-правового регулювання, а також іншого суб`єктного складу учасників судового процесу, ніж у справі, що розглядається.
Зокрема, сторони у справі №910/7284/25 не погоджували у Договорі, що приймання Товару по якості буде здійснюватись відповідно до Інструкції №П-7, товар позивачем на предмет якості не перевірявся та не був прийнятий позивачем з причини доставки відповідачем іншого товару, ніж був передбачений умовами договору.
В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що додані до Акта фотографії не є фотографіями поставлених відповідачем товарів.
Однак, додані до Акта фотографії підтверджують доставку відповідачем 29.04.2025 частини товару (двох найменувань товару), яка не відповідала умовам Договору. Дані фотографії (фотографії рульової рейки (4 шт.) та капоту (3 шт.) є додатками до Акта, про що зазначено у самому Акті та підтверджується відповідачем у запереченні (на відповідь на відзив). Так, у абзаці 5 сторінки 4 заперечення (на відповідь на відзив) (том 1, а.с. 108 зворот) відповідач зазначає: «так, по-перше, з наданої відповіді ТОВ «ВІДІ Авто-Онлайн» не вбачається будь-якої відмінності між схемою товару та товаром, відображеним на фото в додатку до Акта». Крім цього фотографії містять підписи уповноважених працівників позивача та незацікавленої особи - водія ОСОБА_1 , які підтверджують, що частина товару, доставленого 29.04.2025 відповідачем позивачу, не відповідала умовам Договору. Підписи зазначених осіб на фотографіях підтверджують, що саме такий Товар, який зображений на фотографіях та в Акті, а не зазначений у видатковій накладній № 109 від 29.04.2025 та Специфікації (Додаток №1 до Договору), був доставлений позивачу. 
Таким чином, суд критично оцінює твердження відповідача, що додані до Акта фотографії не є фотографіями поставлених відповідачем товарів.
Щодо твердження відповідача про те, що зазначення на товарі маркування «Taiwan» та «Gordon» не вказує про те, що виробництво таких товарів було здійснено не компанією FAST, яка зареєстрована в Італії, то такі судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач висловлює лише припущення про можливе існування умов, за яких зазначення на товарі маркування «Taiwan» та «Gordon» не вказує про те, що виробництво таких товарів було здійснено не компанією FAST, яка зареєстрована в Італії. При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував його припущення.
З огляду на наведене у сукупності, колегія суддів вважає, що докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог (щодо невідповідності поставленого товару на суму 26 023,00 грн товару, який було замовлено позивачем), є більш вірогідними, ніж не підкріплені жодними доказами заперечення відповідача проти позову.
Доказів виконання відповідачем обов`язку з поставки позивачу товару на суму 26 023,00 грн (рульової рейки з датчиком положення керма, артикул 1617405880, CITROEN/PEUGEOT, країна походження Товару - Франція, вартістю 7644,00 грн за 4 одиниці товару; капоту, артикул FT89004, FAST, країна походження Товару - Італія, вартістю 18379,00 грн) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.
Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).
Приписами статті 230 Господарського кодексу України, чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з пунктом 7.1. Договору за порушення строків поставки Товару (партії Товару), а також за непоставку Товару (партії Товару) або поставку Товару (партії Товару) в кількості меншій ніж зазначено Замовником у Заявці, Учасник на вимогу Замовника сплачує неустойку (штраф) у розмірі 50% від вартості Товару (партії Товару) поставленого з порушенням строку, зазначеного у Заявці Замовника, або непоставленого чи поставленого у кількості меншій ніж зазначено Замовником у Заявці.
Перевіривши розрахунок штрафу, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунальної організації «Київмедспецтранс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» про стягнення штрафу у розмірі 13011,50 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та доводів апеляційної скарги відповідача з цього приводу, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Подібні норми також містить частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20), від 10.08.2023 у справі №910/12371/22.
При вирішенні судом питання щодо наявності чи відсутності підстав для зменшення розміру штрафу, колегія суддів враховує, що відповідач так і не виконав свій обов`язок з поставки позивачу товару на суму 26 023,00 грн (рульової рейки з датчиком положення керма, артикул 1617405880, CITROEN/PEUGEOT, країна походження Товару - Франція, вартістю 7644,00 грн за 4 одиниці товару; капоту, артикул FT89004, FAST, країна походження Товару - Італія, вартістю 18379,00 грн), не навів поважних причин неможливості виконання такого обов`язку в установлений договором строк.
При цьому Договір на визначених умовах був укладений відповідачем та позивачем у добровільному порядку із взяттям на себе відповідальності щодо дотримання визначених ним прав та обов`язків.
Позивач для стягнення неустойки (штрафу) у передбаченому Договором розмірі не зобов`язаний доводити наявність та розмір збитків, завданих йому порушенням відповідачем умов Договору (строку поставки товару), як про це помилково зазначає скаржник.
У свою чергу, як зазначив позивач, Товар (запасні частини до автомобілів), який є предметом Договору, призначені для їх використання під час ремонту автомобілів швидкої медичної допомоги позивача. Несвоєчасна поставка позивачеві запасних частин до цих автомобілів призводить до зменшення кількості справних автомобілів швидкої медичної допомоги, які можуть бути задіяні позивачем для надання медичної допомоги мешканцям та гостям міста Києва. Зменшення кількості справних автомобілів призводить до того, що автомобілі швидкої медичної допомоги позивача не можуть вчасно прибути на виклик, що ставить під загрозу життя та здоров`я людей. Таким чином, несвоєчасна поставка та непоставка товару, визначеного сторонами у Договорі та зазначеного позивачем у Заявці, призводить до неможливості своєчасного ремонту автомобілів швидкої медичної допомоги позивача та утримання вказаних автомобілів у належному технічному стані, необхідному для виконання позивачем завдань, передбачених предметом діяльності позивача.
За наведених обставин у сукупності суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми нарахованого позивачем штрафу.
Отже, відповідач наведених у позові обставин та висновків суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростував. 
Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Усі інші доводи та міркування відповідача, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову в даній справі.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/7284/25 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро».
Матеріали справи №910/7284/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко