Справа № 465/11077/25 Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М. 
Провадження № 33/811/574/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року  суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , адвоката Білецької О.Р., представника потерпілого - адвоката Вишневського М.С., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Вишневського М.С. на постанову Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року, 
встановив:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 
Відповідно до оскаржуваної постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 992397 від 08.12.2025, ОСОБА_1 19.11.2025 близько 09:30 по вул. Василя Кука, 10 у м. Львові вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно висловлювався, чіплявся до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський спокій і порядок, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. 
На зазначену постанову представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Вишневський М.С. М. подав апеляційну скаргу у якій просить постанову Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 19.11.2025 року о 09.30 год. здійснюючи прибирання території біля будинку N? 10 на вул. Кука, 10 у м. Львові не мав жодних намірів вчиняти будь-які протиправні дії щодо ОСОБА_1 . Навпаки, коли потерпілий заходив в під?їзд будинку, ОСОБА_2 попросив його зачинити двері, оскільки він завжди не закривав за собою вхідні двері під?їзду. В той же день вийшовши з будинку, ОСОБА_1 , також не зачинив за собою двері. Майже всі мешканці будинку зачиняють вхідні двері під`їзду окрім нього. ОСОБА_2 в судовому засіданні чітко пояснив, що мешканці будинку N? 10. в тому числі і потерпілий не зачиняють вхідні двері під?їзду від чого в під?їзд потрапляє холодне повітря, різне сміття, листя, залітають голуби, а потім йому це все потрібно прибирати. 
Звертає увагу, що при огляді відео матеріалів чітко видно як ОСОБА_1 зайшов в під`їзд будинку та не зачинив за собою вхідні двері підїзду, на що ОСОБА_2 зробив йому зауваження щоби закривав за собою двері, тоді ОСОБА_2 підійшов до під`їзду щоби закрити двері, однак ОСОБА_1 не надав йому такої можливості та розпочав бійку. На відео зафіксовано як потерпілий руками та ногами наносить удари по тілу ОСОБА_2 в різні частини тіла, а останній лише оборонявся та не завдавав ударів ОСОБА_1 .
Щодо нецензурних висловлювань ОСОБА_2 , чим порушено громадський спокій та тишу, такі викликані намаганням захиститися від побиття ОСОБА_1 , болі від отриманих тілесних ушкоджень та припинити його протиправні дії ОСОБА_1 також висловлювався нецензурною лайкою.
Зазначає, що показання свідка ОСОБА_3 на які послався в оскаржуваній постанові суд першої інстанції, не відповідають дійсності. оскільки цей свідок знаходилася на балконі третього поверху та не бачила як відбувалися події. Про це вона повідомила в судовому засіданні. Також, кров на тілі ОСОБА_1 могла належати і потерпілому ОСОБА_2 у якого підтверджено тілесні ушкодження, останній про наявність крові на його тілі не повідомляв в суді.
Щодо посилання суду першої інстанції на письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , зазначає, що судом першої інстанції в судовому засіданні прийнято рішення про виклик такого в судове засідання для допиту як свідка .
Зазначає, що ознайомившись з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 19.11.2025 року, відповідно до яких він 19.11.2025 він перебував за 15 метрів від місця події та почув, що імовірно відбувається конфлікт, повернувшись в ту сторону, частково побачив, оскільки двері обмежували огляд, шарпанину між двома невідомими йому чоловіками віком 55-65 років, факту нанесення тілесних ушкоджень не бачив. Тобто, свідок ОСОБА_4 бачив як відбувалася шарпанина між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тому в судовому засіданні міг детально пояснити про розвиток події та дії кожного учасника.
Наведене вище у своїй сукупності вказує на хибність висновків суду першої станції про відсутність у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Заслухавши пояснення представника – адвоката Вишневського М.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Білецької О.Р., які вважають постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.
У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та правомірно, прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, судом було повно та об`єктивно досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, протокол, реєстрацію ЄО №32635 від 19.11.2025, заяву ОСОБА_2 від 19.11.2025, реєстрацію ЄО №32656 від 19.11.2025, пояснення ОСОБА_1 від 19.11.2025, пояснення ОСОБА_2 від 19.11.2025, пояснення ОСОБА_4 від 19.11.2025, рапорт ст. лейтенанта поліції Степового С. від 08.12.2025, про адміністративне правопорушення серії ВАД № 992397 від 08.12.2025 та досліджено інші докази у справі.
Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 992397 від 08.12.2025, ОСОБА_1 19.11.2025 близько 09:30 по вул. Василя Кука, 10 у м. Львові вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно висловлювався, чіплявся до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський спокій і порядок, а саме адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та Інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Водночас, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається у чому саме полягають хуліганські дії ОСОБА_1 та чи було порушено громадський порядок.
Як правильно звернув увагу суддя суду першої інстанції, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що зібраними матеріалами неможливо встановити будь-які інші обставини події, оскільки доказів суду не надано, що на думку суду свідчить про недоведеність вини в діях ОСОБА_1 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.
Наявність умислу в діях ОСОБА_1 на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, не встановлено. Конфлікт мав особистісний характер, спровокований діями потерпілого ОСОБА_2 , а не бажанням ОСОБА_1 протиставити себе суспільству.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Суддя не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.
В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися судовий розгляд.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.
По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.
Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року, яку вважає законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Вишневського М.С. – залишити без задоволення. 
Постанову Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року, якою провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ