ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1135/22  Номер провадження 22-ц/814/1788/26	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року по справі за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованост і за послуги опалення та гарячого водопостачання,- 
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2022 року КП "Харківські теплові мережі"  звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2021 року в сумі 32176 грн. 31 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 . Також просили стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 1817 грн. 79 коп., 3 % річних в сумі 727 грн. 49 коп. та вирішити питання судових витрат.
В обгрунтування позову вказувало, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання – централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань по сплаті комунальних послуг утворилась заборгованість у розмірі 32176,31 грн., яка підлягає стягненню з останніх.
Окрім того вважають, що мають право на відшкодування 3 % річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК України.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за послуги опалення та гарячу воду за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2021 року в сумі 32176 грн 31 коп., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг у розмірі 1817 грн 79 коп., 3% річних - 727 грн 49 коп., на відшкодування понесених судових витрат - 2481 грн 00 коп., а всього стягнуто 37202 грн 59 коп. 
В задоволенні позовних вимог КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання -відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову.
Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження доказів по справі. Вказує, що за період зазначений позивачем ОСОБА_1 проживала за іншою адресою, що підтверджено судовим рішенням, а відтак в неї був відсутній обов`язок щодо сплати послуг за вказаний період.
Окрім того вказує, що судом першої інстанції не встановлено коло належних відповідачів, зокрема осіб, які фактично проживали та отримували послуги у квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 .
Також вказує, що суд безпідставно посилався на те, що строк позовної давності переривався шляхом часткової сплати вартості послуг, оскільки відповідач ОСОБА_1 не проживала за вказано позивачем адресою та не сплачувала коштів за дані послуги, а тому вважає, що слід застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин.
Окрім того зазначає, що право позивача на стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, що передують подачі позову, тому стягнення санкції можливо застосовувати лише з лютого 2019 року.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Районним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 як співвласник квартири за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем послуг з теплопостачання – централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за цією адресою.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.10.2025 №447549914, підтверджується, що ОСОБА_1 є співвласником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 136).
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 не є співвласником зазначеної квартири, та за цією адресою не зареєстровано її місце проживання. 
Також встановлено, що ОСОБА_1 як споживачу послуг за адресою: АДРЕСА_1 послуги з теплопостачання – опалення та підігріву води, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась та частково оплатила.
Крім того, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг районний суд виходив з того, що відповідачем не доведено належними доказами непроживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи в частині позовних вимог до ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 не є співвласником зазначеної квартири, за цією адресою не зареєстровано її місце проживання, доказів її проживання у квартирі без реєстрації наявними у справі доказами не підтверджується, тому відсутні підстави для стягнення з неї комунальних послуг.
Колегія суддів погоджується із висновком районного суду про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті послуг із постачання теплової енергії та гарячої вони, оскільки вона не є співвласником квартир за адресою: АДРЕСА_1 та у справі відсутні докази її проживання за вказаною адресою. 
Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись із висновками районного суду про задоволення вимог до ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»).
Згідно з ч.ч. 1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка не в повній мірі здійснює оплату наданих їй послуг з централізованого опалення та існує заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачкою послуг.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачці послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії не надавались або надавались неналежної якості або в кількості меншій, ніж позивачем нараховані, відповідачкою, у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.
Оскільки предметом спору у даній справі є заборгованість за житлово-комунальні послуги, на позивача покладено обов`язок доведення розміру заборгованості, а на відповідача покладається обов`язок спростування наявності заборгованості.
Відтак, подання позивачем розрахунку заборгованості, з метою доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, є його процесуальними обов`язком, тоді як процесуальним обов`язком відповідача з метою спростування наявності розрахунку, є подання контррозрахунку, однак його подано не було.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відтак, встановивши, що відповідачка офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася від послуг, які надавало КП “ Харківські теплові мережі”, є співвласником частини квартири, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за теплопостачання у розмірі 16088,16 грн.
Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Відтак, колегія суддів вважає, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних, у розмірі 908,90 грн. та 363,75 грн. відповідно.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не проживала у спірній кварти, а тому не користувалась наданими послугами не беруться до уваги, оскільки вона є власником частини квартири, а власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги.
Доводи апеляційної скарги щодо застосування строку позовної давності не беруться до уваги, оскільки ОСОБА_1 є не подавала такої заяви до суду першої інстанції.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 367/2259/15 (провадження № 14-333цс18) зазначено, що оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України; у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення цього суду у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою не заявлялось клопотання про сплив строку позовної давності в суді першої інстанції.
Оскільки ОСОБА_1 не заявлялося клопотання про сплив строку позовної давності до винесення рішення судом першої інстанцій у цій справі, відсутні підстави для застосування позовної давності під час її апеляційного розгляду.
Пунктами 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані, в т. ч., сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази та не приховувати докази.
Зважаючи на те, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в цивільному процесі, дискреційне повноваження в можливості збирати докази за власною ініціативою у випадках, коли має місце недобросовісне здійснення процесуальних прав або невиконання обов`язків щодо доказів видається, є цілком обґрунтованим та дієвим засобом боротьби із недобросовісною процесуальною поведінкою сторони в інтересах збереження балансу між приватними та публічними інтересами під час здійснення правосуддя в цивільних справах.
Оскільки позов задоволено частково, згідно зі статтею 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь КП « Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у розмірі 1240,50 грн. та з КП « Харківські теплові мережі» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 1488, 60 грн за подачу апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 листопада 2025 року в частині позовних вимог Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання- скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 31 грудня 2021 року в сумі 16 088,16 грн., інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг у розмірі 908,90 грн., 3% річних - 363,75 грн., на відшкодування понесених судових витрат – 1240,50 грн., а всього18601,31 грн.
В іншій частині вимог до ОСОБА_1 - відмовити. 
Рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання - залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року 

Головуючий суддя : ______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.Б. Бутенко __________________ О.І. Обідіна