ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року  Справа №906/275/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Олексюк Г.Є. 
суддя Василишин А.Р. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом  ОСОБА_1  
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – ОСОБА_2 
про визнання недійсними рішень правління ОСББ 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.12.2025 у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" 10500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 рішення Господарського суду Житомирської області від 03.12.2025 у справі №906/275/24 залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
26.02.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегією суддів встановлено, що відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказував про понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 5000,00 грн та долучив на підтвердження зазначеного відповідні докази. 
Відтак, враховуючи, що при ухваленні постанови питання про розподіл судових витрат не було вирішено, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2026 розгляд клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" про ухвалення додаткового рішення у справі №906/275/24 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту відповіді на відзив відповідача, позивач вважає вимогу про стягнення з апелянта додаткових судових витрат у розмірі 5000,00 грн необґрунтованою. Вказує, що відповідач не довів співмірність таких витрат складності справи та обсягу фактично виконаних робіт, а також не спростував доводів апеляційної скарги щодо відсутності рішення загальних зборів про погодження витрат на правничу допомогу. 
Крім того, зазначає, що у кошторисі на 2024 рік взагалі не передбачені витрати на правничу допомогу, що свідчить про порушення п.9.2 статуту ОСББ "Наш Дім", згідно якого використання та розпорядження коштами здійснюється відповідно до статуту та затвердженого кошторису. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення у даній справі та відповідно стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
Згідно з ч.1, 2 ст.16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, у додаткових постановах Верховного Суду у справі №910/1929/19 від 01.06.2022, у справі №903/999/23 від 17.01.2025)
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, ч.4 ст.126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст.126 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем було подано до суду копії: договору про надання правової допомоги від 17.04.2024 (т.1, а.с.154-157); актів наданих послуг від 23.01.2026, від 09.01.2026 (т.3, а.с.62-63); платіжних інструкцій про оплату правової допомоги за договором (т.3, а.с.61, 64). 
Матеріали справи також містять копію ордера №1172772 від 26.01.2026 на надання правничої допомоги ОСББ "Наш дім" адвокатом Могильницькою Іриною Михайлівною (т.3, а.с.59).
17.04.2024 року між Адвокатським бюро "Могильницької" (адвокатське бюро) та ОСББ "Наш Дім" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, згідно з п.3 якого гонорар – винагорода адвокатського бюро за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатським бюро позитивного результату, якого бажає клієнт. Сума гонорару подвоюється у разі надання адвокатським бюро послуг клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. 
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 17.04.2024, між адвокатським бюро "Могильницької" та ОСББ "Наш Дім" складено й підписано акти наданих послуг, згідно яких вбачається, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступні послуги: представництво інтересів клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді (в режимі відеоконференції) - 1000,00 грн; підготовка проекту відзиву на апеляційну скаргу - 4000,00 грн. 
Факт оплати відповідачем послуг адвоката підтверджується відповідними платіжними інструкціями.
Оцінюючи наявність правових підстав для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 5000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ч.3 ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19; п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, п.127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 ).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №922/1964/21).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади господарського законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Апеляційний суд також враховує, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.126 ГПК України (схожа правова позиція, викладена у додаткові постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №824/20/23).
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (схожий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22).
Дослідивши зміст клопотання відповідача про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів встановила, що заявлені витрати були безпосередньо пов`язані із розглядом справи, а перелік послуг, зазначений в актах надання послуг від 09.01.2026, від 23.01.2026 року є обґрунтованим та підтвердженим доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, складання відзиву на апеляційну скаргу позивача (т.3, а.с.55-58), представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції (т.3, а.с.85-87).
Водночас, суд звертає увагу, що акти надання послуг та платіжні документи складені у січні 2026 року, тоді як відповідні послуги фактично надавалися у лютому 2026 року. Однак, на думку суду, визначальним у цих правовідносинах є факт реального надання таких послуг, а також відсутність спору між сторонами договору про надання правової допомоги від 17.04.2024 (клієнтом та адвокатським бюро) щодо їх надання. Водночас ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень стосовно стягнення вказаних сум у цьому контексті не висловлював.
Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта.
Апеляційний суд враховує, що звернення ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою було визнано необґрунтованим, а подану ним апеляційну скаргу залишено без задоволення. Відповідач скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та забезпечив участь свого представника у судовому засіданні. У зв`язку з цим витрати на правову допомогу ОСББ "Наш дім", що полягали у підготовці та поданні до суду відзиву на апеляційну скаргу, а також у представництві інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, є обґрунтованими та необхідними.
Разом з тим, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, виявилися достатніми та більш переконливими порівняно з доводами позивача, наведеними під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду та про залишення оскаржуваного рішення без змін.
З огляду на вказане суд не вбачає, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції є неспівмірними чи непропорційними до предмета спору, а тому відповідні заперечення позивача не заслуговують на увагу.
Доводи апелянта щодо відсутності підстав стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку із непідтвердженими повноваженнями Голови Правління на використання коштів об`єднання, не заслуговують на увагу, оскільки укладення договору з Адвокатським бюро "Могильницької" здійснено Головою Правління в межах його повноважень, визначених пунктом 7.9.4 статуту.
Відповідно до положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, критеріїв реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги обставини справи та характер спірних правовідносин, з урахуванням вчинених процесуальних дій адвоката у даній справі, а також відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн, а тому заява ОСББ "Наш дім" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню.
Керуючись ст.123, 126, 129, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" про ухвалення додаткового рішення у справі №906/275/24 - задоволити.
2. Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш Дім" (11701, Житомирська обл., м.Звягель, вул.Замкова, 7, код ЄДРПОУ 25837182) 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Олексюк Г.Є. 

Суддя   Василишин А.Р.