ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2658/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1072/26 від 12.03.2026)
в межах розгляду апеляційної скарги Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025
по справі №916/2658/25
за позовом: ОСОБА_2 
до відповідачів: 
1) Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 , 
2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» 
про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» про визнання неправомірним та скасування наказу № 5 від 15.11.2022 Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 позов ОСОБА_2 до відповідача 1: Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 , до відповідача 2: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Вільямса 63, 63а” про визнання протиправним та скасування наказу задоволено; визнано неправомірним та скасувано наказ № 5 від 15.11.2022 Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 63,63А" ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/2658/25.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 апеляційну скаргу Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/2658/25 – задоволено; рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/2658/25 – скасовано; прийнято нове рішення; відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1072/26 від 12.03.2026), в якій відповідач просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 розгляд заяви Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; заяву Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25 вирішено розглянути у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; встановлено учасникам справи строк для подання заперечень на заяву Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25 до 23.03.2026.
23.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Позивач вказав, що до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу додано лише два аркуші договору про надання правничої допомоги від 10.12.2025, при тому відсутні сторінки договору з пунктом 4.1., де встановлено розмір гонорару та умови оплати.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 є пенсіонеркою, розмір пенсії складає 4 200,00 грн і пенсія це єдине джерело існування для позивачки.
На думку позивачки розмір гонорару адвоката у сумі 50 000,00 грн є вкрай завищеним, представник відповідача не представив калькуляцію витрат на правничу допомогу, щоб оцінити співмірність цих витрат з цінами адвокатських послуг.
Керуючись викладеним вище, позивач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Таким чином, беручи до уваги те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25 судом апеляційної інстанції вирішуватиметься лише питання розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6, 7 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 16.03.2026, якою вирішено здійснювати розгляд заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, була отримана в електронному кабінеті ОСББ «Вільямса 63, 63а» - 16.03.2026, представником ОСОБА_2 адвокатом Лученко О.А. – 16.03.2026, представником ОСОБА_1 адвокатом Бороган В.В. – 16.03.2026. 
Тобто учасники справи вважаються повідомленими належним чином про розгляд апеляційним господарським судом заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в письмовому провадженні без виклику сторін.
Мотивувальна частина.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У даному випадку, першою заявою відповідача по суті справи у суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга. У даній апеляційній скарзі апелянт вказав, що попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції складає 50000,00 грн.
Таким чином, відповідач виконав вимоги щодо подання попереднього орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
В апеляційній скарзі вказано, що документальне підтвердження судових витрат позивачем будуть надані не пізніше 5 днів після ухвалення рішення.
При цьому заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, з доказами понесення таких витрат, подана ОСОБА_1 10.03.2026, тобто в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення постанови суду апеляційної інстанції від 05.03.2026, якою апеляційну скаргу Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» Мулькаманової Ганни Олександрівни на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/2658/25 – задоволено, рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/2658/25 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Отже, відповідач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції відповідач надав:
1) Акт приймання-передачі виконаної роботи від 05.03.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 10.12.025, складений Мулькамановою Ганною Олександрівною (Клієнт) та Адвокатським бюро «Бороган» (Адвокатське бюро).
Зі змісту даного Акту вбачається, що у відповідності до вимог пунктів 2.1., 4.1. Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2025, Адвокатським бюро виконані, а Клієнтом прийняті наступні роботи: вивчення документів та судової практики в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, підготовка та подання апеляційної скарги, участь у судових засіданнях.
Крім того, в Акті вказано, що всього за виконану роботу Клієнт, протягом 5-ти робочих днів після надходження коштів, які узгоджені в п. 4.1. Договору про надання правової допомоги від 10.12.2025, на рахунок Клієнта, зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду у розмірі 50 000,00 грн.
Акт підписано Мулькамановою Ганною Олександрівною та керуючим Адвокатського бюро «Бороган» - Бороганом В.В.
2) Договір про надання правничої допомоги від 10.12.2025, сторонами якого вказано Мулькаманову Ганну Олександрівну (Клієнт) та Адвокатське бюро «Бороган» (Адвокатське бюро).
В той же час, колегія суддів встановила, що Договір про надання правничої допомоги від 10.12.2025 було надано не в повному обсязі, а саме було надано лише два аркуші даного договору.
Зокрема на першому аркуші договору містилися наступні пункти договору:
« 1. Предмет договору.
1.1. Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов?язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
2. Обов`язки адвокатського бюро.
2.1. Адвокатське бюро на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов?язання усіма законними методами та способами надати Клієнту наступної правничої допомоги у представництві інтересів Клієнта по справі за позовом Клієнта приймає на себе зобов?язання усіма законними методами та способами надати Клієнту наступної правову допомогу по справі N916/2658/25 в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою Клієнта.
2.1.2. Представництво інтересів Клієнта здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС.
2.2. Виконуючи умови даного Договору Адвокатське бюро зобов?язується, керуючись ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суворо зберігати адвокатську таємницю, предметом якої є питання, пов?язані з наданням юридичної допомоги, згідно умов цього Договору, а також документація (договори, бухгалтерська і податкова звітність, інші документи).
2.3. Адвокатське бюро має право покласти частину своїх обов?язків на іншу особу, з якою Адвокатське бюро укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов?язань на іншу особу, Адвокатське бюро залишається відповідальним у повному обсязі перед Клієнтом за порушення умов даного Договору.
2.4. Для надання правничої допомоги Клієнту Адвокатське бюро призначає адвоката Бороган Валентина Володимировича, який має право представляти інтереси Клієнта на підставі самостійно виписаного ордеру та і на підставі ордеру, виписаного Адвокатським бюро та/або адвоката Скибінську Євгенію Сергіївну, які мають право представляти інтереси Клієнта на підставі самостійно виписаного ордеру.
2.5. На виконання п. 1.1. даного Договору, Адвокат при здійсненні своїх повноважень: представляти інтереси Клієнта в судах всіх інстанцій з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, одержувати необхідні довідки та документи, підготовлювати, підписувати та подавати претензії, вимоги, заяви, у тому числі позовні заяви, відзиви на позовні заяви, листи, клопотання, пояснення, заяви про видачу виконавчих листів, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені Клієнта, сплачувати від імені Клієнта судовий збір, а також знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових…»
На другому аркуші договору містилися наступні пункти договору:
« 5.4. Адвокатське бюро не несе відповідальності за розголошення предмета адвокатської таємниці у випадку, якщо таке розголошення було здійснено у відповідності з чинним законодавством України або спільної згоди із Клієнтом.
6. Відповідальність сторін і вирішення спорів.
6.1. У випадку порушення своїх зобов?язань за даним Договором Сторони несуть відповідальність, визначену даним Договором та чинним в Україні законодавством.
6.2. Порушенням зобов?язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання.
6.3. Сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов?язань за даним Договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.
6.4. Усі спори, що пов`язані із даним Договором та його укладанням, або такі, що виникають в процесі виконання умов даного Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.
6.5. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним в Україні законодавством.
7. Строк дії договору та інші умови.
7.1. Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по справі або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.
7.2. Після підписання даного Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного Договору, втрачають юридичну силу.
7.3. Клієнт в праві в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір з Адвокатським бюро в односторонньому порядку шляхом надіслання обов?язкового письмового повідомлення про таке розірвання у зручний для Клієнта спосіб (поштою, електронною поштою тощо). 
7.4. У випадку розірвання цього договору згідно п. 7.3. в односторонньому порядку з ініціативи Клієнта останній зобов`язаний оплатити Адвокатському бюро вартість фактично наданих послуг та компенсувати документально підтверджені витрати.
7.5. Адвокатське бюро має право достроково (до завершення виконання доручення) розірвати договір із Клієнтом з наступних підстав:
7.5.1. Клієнт вчиняє дії, що стосуються суті доручення, на порушення чинного законодавства і відмовляється припинити їх вчинення, не зважаючи на роз?яснення Адвокатського бюро;
7.5.2. Клієнт використовує правничу допомогу, що йому надається Адвокатським бюро, для полегшення вчинення злочину;
7.5.3. Клієнт, не зважаючи на роз?яснення Адвокатського бюро, наполягає на досягненні результату, який через нові або нововиявлені обставину є об?єктивно недосяжним;
7.5.4. Клієнт грубо порушує обов?язки, взяті ним на себе згідно із цим договором;
7.5.5. Належне виконання доручення стає неможливим через дії Клієнта, що вчиняються всупереч порадам Адвокатського бюро;
7.5.6. Клієнт вчиняє дії, що ганьблять, честь, гідність і ділову репутацію Адвокатського бюро.
7.5.7. Клієнт не погоджується погашати фактичні видатки у випадку, якщо вони є необхідними для подальшого виконання доручення.
7.6. У всіх випадках розірвання договору на підставі п. 7.5. цього Договору з ініціативи Адвокатського бюро останнє зобов?язана повідомити про це Клієнта протягом розумного часу, пояснити йому причини розірвання договору, пересвідчитись, що вони об?єктивно або суб?єктивно, виходячи з позиції, зайнятої Клієнтом, не можуть бути усунені, і вжити розумно необхідних заходів для захисту законних інтересів Клієнта.
7.7. Цей договір може бути в будь-який час розірваний за взаємною згодою Сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди.»
В той же час, у даному випадку відсутні умови Договору в частині того, чи є такий договір оплатним чи безоплатним, порядок прийняття наданих послуг, визначення розміру гонорару, форми гонорару, підстав для сплати гонорару.
Більше того, відсутній навіть аркуш Договору, на якому містяться підписи сторін такого Договору.
З огляду на дані докази, колегія суддів не може встановити обставини того, чи був взагалі укладений Договір про надання правничої допомоги від 10.12.2025 у письмовій формі.
Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 Цивільного кодексу України. 
Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1)договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2)за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3)як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4)адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5)адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6)відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.
В той же час, як було встановлено вище, до заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25 не було додано Договір про надання правничої допомоги від 10.12.2025, сторонами якого вказано ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатське бюро «Бороган» (Адвокатське бюро), в повному обсязі.
Апелянт надала лише два аркуші такого договору, з яких по-перше взагалі не можливо встановити чи укладався такий договір, а по-друге не можливе встановити чи погоджено сторонами оплатність такого договору, порядок прийняття наданих послуг, визначення розміру гонорару, форми гонорару, підстави для сплати гонорару.
Тобто колегія суддів позбавлена змоги перевірити обставини того, що ОСОБА_1 та Адвокатське бюро «Бороган» погодили те, що вартість послуг з професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції по справі №916/2658/25 становить 50 000,00 грн.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що окремі аркуші Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2025 не можуть бути належним доказом понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, наявний в матеріалах справи Акт приймання-передачі виконаної роботи від 05.03.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 10.12.025, складений ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Бороган» (Адвокатське бюро), складений саме на виконання умов договору.
В той же час, за відсутності самого договору, колегія суддів знову ж таки не може перевірити, чи відповідає даний Акт умовам договору, зокрема в частині визначення розміру гонорару адвоката.
Крім того, зі змісту Акту не можливо встановити послуги по якій саме справі було надано правничу допомогу, що знову ж свідчить про те, що даний Акт не є належним доказом понесення апелянтом витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не надала належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, адже з наданих нею доказів не можливо встановити, як погоджувала апелянтка та АО «Бороган» оплатність такого договору, порядок прийняття наданих послуг, визначення розміру гонорару, форми гонорару, підстави для сплати гонорару.
Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін ( ОСОБА_1 та АО «Бороган») щодо розміру адвокатського гонорару, що є підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких неможливо встановити.
З огляду на викладене вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» Мулькаманової Ганни Олександрівна про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 63, 63а» ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. 1071/26 від 12.03.2026) у справі №916/2658/25.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України. 
Додаткову постанову складено та підписано 09.04.2026

Головуючий суддя К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран