Провадження №22-з/812/20/26
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА 
Іменем України
13 березня 2026 року        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Васильченко Ганни Іванівни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №479/110/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :
У січні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі – ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у розмірі 89712 грн 61 коп., що складається з заборгованості за основним боргом у сумі 38503 грн 35 коп., заборгованості за відсотками у сумі 14089 грн 84 коп., заборгованості за іншими процентними платежами у сумі 37120 грн.
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2025 року позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №Z62.20758.004493185 від 09 листопада 2018 року в сумі 52592 грн 61 коп. та 1420 грн 09 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , які підписані її представником – адвокатом Васильченко Г.І., задоволено.
Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2025 року та додаткове рішення того ж суду від 12 грудня 2025 року змінено.
Позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 6732 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором №Z62.20758.004493185 від 09 листопада 2018 р.
Стягнуто з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 1671 грн 46 коп. судового збору та 12000 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.
13 лютого 2026 року адвокат Васильченко Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Миколаївського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. на користь ОСОБА_1 .
Дослідивши зміст заяви представника відповідача, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4 статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини 1 статті 1, частин 3 та 5 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20.
З матеріалів цивільної справи, яка розглядається, вбачається, що 26 квітня 2025 року ОСОБА_1 із адвокатом Васильченко Г.І. уклали договір про надання правничої допомоги №1(далі - Договір), за умовами якого адвокат зобов`язався надати ОСОБА_1 професійну правничу допомогу.
Укладеним договором визначено, що цей Договір вважається чинним з моменту його підписання та діє 5 років. 
Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар – винагороду за надання правничої допомоги клієнту, що надається шляхом оплати виставлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня отримання рахунку, в порядку почасової оплати, виходячи із розрахунку вартості: 1 година правничої допомоги – 2000 грн, 1 судодень – 2000 грн, шляхом оплати готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката. Датою оплати гонорару є дата надходження готівкових грошових коштів або на банківський рахунок адвокат. Під годиною, витраченою адвокатом, співробітниками, партнерами у даному пункті розуміється кожна розпочата година незалежно від кількості витрачених у ній хвилин. Під «судоднем» у даному пункті розуміється будь-яке судове засідання, яке відбулось за участі адвоката, партнера адвоката або не відбулось із незалежних від адвоката, партнера причин за умови, що адвокат, партнер прибув до суду для участі у судовому засіданні (пункт 3.1. Договору).
Згідно акту про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 26 квітня 2025 року, детального опису наданих робіт від 13 лютого 2026 року та рахунку №13/02/26 від 13 лютого 2026 року вбачається обсяг (перелік) наданих адвокатом Васильченко Г.І. Король С.М. послуг: склала та подала до суду апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, на що витратила 4 години, загальною вартістю робіт 8000 грн. 
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункт 61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З матеріалів справи вбачається, що представницею відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Васильченко Г.І. були надані наступні послуги - складання апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення.
Факт надання вказаних послуг адвокатом Васильченко Г.І. в межах даної цивільної справи, відповідно до укладеного між нею та ОСОБА_1 договору та опису наданих послуг, не викликає сумніву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі, яка розглядається, колегія суддів враховує, що апеляційні скарги було задоволено, а також: складність справи (справа є середньої складності, виходячи зі змісту позовних вимог та заперечень відповідачки), обсяг та характер виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) – складання апеляційних скарг, відсутність заперечень позивача щодо заявленої суми судових витрат та вважає, що завлений представником ОСОБА_1 – адвокатом Васильченко Г.І. до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає як складності справи та обсягу наданих правничих послуг, а також вимогам розумності та справедливості судових витрат.
За такого колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., про що згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України необхідно ухвалити додаткове судове рішення.
Керуючись статтями 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 – адвоката Васильченко Ганни Іванівни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч) гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий      Т.М. Базовкіна

Судді:       Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

__________________________________________________
Повна додаткова постанова складена 13 березня 2026 року