Справа №: 452/3611/25
Провадження № 3/452/81/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 квітня 2026 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 18 вересня 2025 року о 23:44 год. в м. Самбір, по вул. Чорновола керувала транспортним засобом Lexus NX200 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася, що зафіксовано на нагрудну боді камеру номер 1711.1697, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонена. 
Матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 надійшли до суду 23.09.2025 року. ОСОБА_1 повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, та шляхом надсилання SMS повідомлень на номер телефону, зазначений в протоколі та підтверджений захисником адвокатом Гагалович Г.М. у заявах/клопотаннях, поданих до суду. Судові засідання по справі призначалися 7 разів. 
В жодне судове засідання ОСОБА_1 та її захисник адвокат Гагалович Г.М. не з`явилися, при цьому захисником подавалися численні заяви (клопотаня) про відкладення розгляду справи з різних причин.
Крім того, 25.03.2026 року захисником Гагалович Г.М. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Захисник посилається на ті обставини, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Lexus NX200 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставною, оскільки вона не здійснювала обгін на забороненій ділянці дороги, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження законності зупинки. У зв`язку з чим всі подальші дії працівників поліції є незаконними. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що вона не порушувала ПДР та не розуміла процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП явка ОСОБА_1 не є обов`язковою.
Враховуючи викладене, суддя розглядає справу без участі ОСОБА_1 та її захисника.
Суддя дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшла такого висновку.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративним правопорушенням, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР, полягає саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під 
впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 (із змінами, далі - Порядок) та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735 (зареєстрованим в МЮУ 11 листопада 2015 року за №1413/27858, із змінами, далі - Інструкція).
Згідно Порядку:
2. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
3. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
4. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 3 розділу І даної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Таким чином, Порядком та Інструкцією визначений певний алгоритм дій проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме:
?протоколом серії ЕПР1 458101 від 19.09.2025 року, складеним о 00:12 год. уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України, та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовилася, про те, що вона ознайомлена з даним протоколом свідчить її підпис в графі про отримання нею тимчасового посвідчення; 
?Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.09.2025 року в якому відображено, що у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 №АR-0432, на що вона відмовилася;
?рапортом поліцейського ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Голиш М. від 19.09.2023 року, в якому зазначені причини зупинки транспортного засобу (водій здійснив обгін на пішохідному переході) за що винесено постанову серії ЕНА 5752930 за ч. 2 ст. 122 КУпАП;
?відеозаписами, наданими поліцейськими.
В судовому засіданні було оглянуто відеозапис, зроблений працівниками поліції. Надані 2 диски, які містять 2 і 5 відеофайлів, відео виготовлені якісно. 
На першому зафіксовано рух автомобіля Lexus NX200 державний номерний знак НОМЕР_1 , фіксацію поліцейськими правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП; переслідування та зупинку автомобіля поліцейськими.
На другому зафіксовані обставини події, а саме: в автомобілі Lexus NX200 державний номерний знак НОМЕР_1 перебувають дві жінки (водій та пасажир на передньому сидінні); встановлена особа водія - ОСОБА_1 ; поліцейським повідомлено їй про причину зупинки, на що ОСОБА_1 вибачається та каже, що «не звернула уваги» (23:44:40); після вимоги поліцейського пройти тест, ОСОБА_1 каже, що буде радитись зі своїм адвокатом (23:46:04); при роз`ясненні ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 повідомляє, що з правами знайома, так як є юристом (23:49:47); також ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що «вживала бокал вина за обідом» (23:51:22); складену постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 під розпис отримала (23:52:06); після спілкування по телефону ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду (23:55:44), на що поліцейським їй ще раз роз`яснюється, що в такому випадку на неї буде складений протокол за таку відмову; давати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовилася (00:21:46), від підписання протоколу відмовилася (00:23:20), під підпис в протоколі отримала тимчасовий дозвіл на керування (00:23:45).
Також на наданих відео відображено складання постанови, протоколу.
Суддя звертає увагу, що відеозапис, яким зафіксовано зазначені обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Як встановлено суддею зупинка транспортного засобу відбулася у відповідності до вимог пункту 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ОСОБА_1 порушила ПДР, що відповідно було зафіксовано та підтверджено наданим відеозаписом. Даних щодо оскарження ОСОБА_1 постанови серії ЕНА 5752930 матеріали справи не містять. Отже суддя відхиляє посилання захисника, щодо незаконності зупинки. 
Як вже зазначалося, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. В даному випадку, враховуючи, що поліцейськими у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) у них виникли підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до неї пройти огляд на стан такого сп`яніння. Більш того, в подальшому ОСОБА_1 повідомила поліцейських, що «вживала бокал вина за обідом» (23:51:22). Також ОСОБА_1 була відсторонен від керування, що також знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. 
Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП стала саме відмова її від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відео. Захисник ОСОБА_1 адвокат Гагалович Г.М. в клопотання про закриття провадження не спростовує ту обставину, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, разом з тим, посилається на те що остання не розуміла процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Втім, з цим суддя не погоджується, бо така позиція спростована наявними відеозаписами, на яких зафіксовано неодноразове роз`яснення такої процедури поліцейськими, поясненнями адмінправопорушниці, що вона є юристом, наданою їй змогою поспілкуватися з адвокатом. 
Отже порушення з боку поліцейських алгоритму дій проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачених Порядком та Інструкцією при розгляді справи не встановлено.
На переконання судді, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. 
Суддя звертає увагу, що у Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, позиція захисника щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. 
За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до порушниці адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вище викладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дані адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття,а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді становить 17 000 (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення їй копії цієї постанови.
У разі не сплати штрафу в добровільному порядку, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в сумі 34 000 (тридцять читири тисячі грн. 00 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя