Дата документу 24.02.2026	  Справа № 545/5230/25	
 	Провадження № 2-а/554/1/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року м.Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтава у складі:
головуючого - судді Материнко М. О.,
за участю секретаря судових засідань - Чепури Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕТА №6068656 від 02.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 31.12.2025 року відкрито провадження.
В обґрунтування позову, зазначено, що інспектором патрульної поліції взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Денберою Владсилавом Валерійовичем 02.11.2025 року відносно позивача було винесено постанову серії ЕАТ N? 6068656, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.8 Правил дорожнього руху України.
Позивач зазначив, що в постанові зазначено, що він керував транспортним засобом на 207 км автодороги М-03 Київ — Харків — Довжанський, з увімкненими габаритними вогнями замість ближнього світла фар або денних ходових вогнів. Поліцейський повідомив, що до постанови буде додано відеозапис із боді-камери, проте позивача з цим відеозаписом не було ознайомлено, що є порушенням ст.268 КУпАП. Позивач також зазначає, що на момент руху умови видимості були нормальні, дорожня обстановка – безпечна, видимість автомобіля забезпечувалася габаритними вогнями, а отже дії позивача не створювали небезпеки для інших учасників порожнього руху.
Позивач вважає, що кваліфікація за частиною другою статті 122 КУпАП є неправильною, оскільки він не порушував порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами, а вчинив інше правопорушення, за що передбачена відповідальність за статтею 125 КУпАП. 
Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції Грешнова А.Ю. направила відзив на позовну заяву в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне:
Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 02.11.2025, о 12 год. 16 хв., а/д М03, Київ-Харків-Довжанський, 207 км, керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерним знаком НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.п. 9.8 ПДР України. Під час винесення оскаржуваної постанови дотримано вимоги чинного законодавств, дана постанова є правомірною, а позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.
Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Судом встановлено, що 02 листопада 2025 року інспектором патрульної поліції взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Денберою Владсилавом Валерійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 6068656 відносно ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що останній на автомобільній дорозі МОЗ Київ-Харків-Довжанський 207км, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, номерним знаком НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.9.8 ПДР – поза населеним пунктом повинно бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар, в результаті чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до 

адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, з змінами.
Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух;
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно вимог п. 9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:
а) у колоні;
б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;
в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;
г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;
ґ) на транспортному засобі, що буксирує;
д) у тунелях.
На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.
Стаття 122 КУпАП регулює перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.
Зокрема, частиною 2 вказаної норми визначено, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі регулює Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивач вважає постанову серії ЕАТ № 6068656 від 02.11.2025 незаконною через її необґрунтованість, оскільки в постанові невірно зазначений пункт Правил дорожнього руху, який порушив позивач та застосовано не вірну статтю КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Поряд з тим, позивачем не заперечується той факт, що він 02.11.2025, на а/д М03, Київ-Харків-Довжанський, 207 км, керував транспортним засобом на якому було ввімкнено габаритні вогні, а не ближнє світло фар чи денні ходові вогні. 
За частиною другою статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.06.2018 у справі № 552/1713/16-а.
Згідно з п. 9.8 ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів поза населеними пунктами у світлу пору доби повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
Згідно з листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Полтавській області від 07.10.2024, 208-й кілометр автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський», де був зупинений позивач, не розташований в зоні дії дорожніх знаків 4.49 (5.51) «Початок населеного пункту», 5.50 (5.52) «Кінець населеного пункту».
Суд зазначає, що за Правилами дорожнього руху слід розрізняти порушення цих правил користування попереджувальними сигналами (п.п. 9.1 - 9.12) та зовнішніми освітлювальними приладами (п.п. 19.1 – 19.9 ПДР).
Попереджувальні сигнали застосовуються для своєчасного інформування учасників дорожнього руху про намір виконати маневр (а), привертання уваги до транспортного засобу (б, в, г, ґ, д), виділення транспортного засобу в потоці (г, д) і попередження в небезпечних ситуаціях (б, в, г, ґ).
Таким чином, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби відноситься до попереджувальних сигналів, метою якого є привертання уваги до транспортного засобу, виділення транспортного засобу в потоці і попередження в небезпечних ситуаціях.
Отже, на виконання цих вимог водій може рухатися на автомобілі поза населеним пунктом лише за наявності увімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції автомобіля - ближнього світла фар у світлу пору доби, а тому порушення вимог п. 9.8 ПДР, яке виявлено поза межами населеного пункту під час руху автомобіля підпадають під кваліфікацію за частиною другою статті 122 КУпАП.

За встановлених обставин, суд не погоджується з позицією позивача щодо порушення ним п. 19 Правил дорожнього руху.
Суд на підставі наданих сторонами доказів переконався, що позивач дійсно допустив порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху та відповідно це є складом адміністративного правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП, тому ці дії позивача інспектор патрульної поліції кваліфікував правильно та накладене на позивача стягнення відповідає санкції цієї статті.
Разом з цим, на думку суду, позиція позивача у даній справі не є доведеною, а його доводи спростовуються, щодо не вірної кваліфікації правопорушення спростовуються позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 20.06.2018 у справі № 552/1713/16-а.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії постанову серії ЕАТ 6068656 від 02 листопада 2025 року, про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейський діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України, а тому відсутні підстави для скасування даної постанови.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 72 - 77, 90, 122, 132, 241-246, 247, 250, 286 КАС України, ст. ст. 9, 122, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.288, 289, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження - відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . 
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Полтавській області вул. Кременчуцька, 2В,с.Розсошенці,Полтавський р-н,Полтавська обл.,38751

Суддя М. О. Материнко