ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/10887/25
категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач (з урахуванням уточнення) просить суд:
- зобов`язати відповідача здійснити з 01 серпня 2021 року перерахунок та виплату з урахуванням проведених виплат пенсії за вислугою років у розмірі 83 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром за умовами та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 144 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів" на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 25 лютого 2025 року № 72 про розмір грошового забезпечення за посадою, відповідною (аналогічною) останній перед звільненням штатній посаді позивача станом на 17 липня 2021 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон № 2262-XII) та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704), зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з урахуванням індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (надалі - Постанова № 118) з 01 березня 2022 року, постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (надалі - Постанова № 168) з 01 березня 2023 року та з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (надалі - Постанова № 185).
В обґрунтування позовних позивач вимог зазначає, що перерахувавши пенсію на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України та на виконання низки судових рішень відповідач безпідставно та всупереч усталеній судовій позиції у такій категорії спорів обмежив пенсійну виплату максимальним розміром й при цьому розрахувавши пенсію виходячи з 70 % грошового забезпечення, на противагу встановленим 83 % при призначенні пенсії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог стверджуючи про їх безпідставність. Зазначає, що відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, зі змінами, внесеними Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII , максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки до реалізації права на перерахунок пенсії мають застосовуватись норми, які діють на момент виникнення такого права, відповідач переконаний, що пенсійну виплату на виконання судового рішення обґрунтовано перераховано виходячи з 70 % грошового забезпечення. Щодо обмеження максимальним розміром, відповідач вказує на те, що Законом України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено виплату пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ упродовж 2025 року із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених у постанові Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".
Розглянувши доводи у позовній заяві та відзиві на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з урахуванням такого.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 22 серпня 2001 року отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ з урахуванням вислуги 31 рік та виходячи з 83 % грошового забезпечення.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 240/353/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти як додатковий матеріал оновлену довідку від 23 липня 2020 року № 57/85-2550 про розмір грошового забезпечення та здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки грошового забезпечення від 23 липня 2020 року, виданої Управлінням Служби безпеки України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням розмірів посадового окладу 8460,00 грн, окладу за військовим званням 1480 грн, надбавки за вислугу років 4970,00 грн, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби 32 % - 4771,20 грн, надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15 % - 1264,00 грн та премії 10 % - 846,00 грн, (усього: 21796,20 грн) відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-ХІІ), положень Постанови № 704 та провести виплати за нарахованою пенсією з урахуванням вже виплачених сум починаючи з 01 квітня 2019 року.
Це рішення суду набрало законної сили 28 травня 2021 року.
На виконання цього судового рішення у справі № 240/353/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року, провівши розрахунок виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70 % відповідних сум грошового забезпечення та визначивши розмір пенсійної виплати з урахуванням обмеження, встановленого статтею 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі - Закон № 3668-VI), що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині зменшення відсоткового значення розміру пенсійної виплати при перерахунку пенсії суд зазначає таке.
Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
З 29 квітня 2006 року з набранням чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" у статті 13 пункти "б" і "в" частини першої викладено в такій редакції: 
"б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)"; 
також частину другу викладено в такій редакції:
"Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".
08 липня 2011 року прийнято Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI (надалі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".
27 березня 2014 року прийнято Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII (надалі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.
Стаття 63 Закону № 2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.
Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.
У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови № 704, якою з 01 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - Постанова № 103), якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 01 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 01 січня 2018 року.
Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до статті 63 Закону № 2262-ХІІ ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Постанова Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" і Постанова № 103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Отже при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Питання зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, було предметом розгляду у зразковій справі № 240/5401/18.
У постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18 Великою Палатою Верховного Суду сформовано правовий висновок, згідно з яким при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Такий висновок підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а.
У постанові від 28 січня 2021 року у справі № 420/40/20 Верховний Суд дійшов висновку, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення; відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Правильним є застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість, до правовідносин у цій справі (та всіх аналогічних) необхідно застосовувати лише першу частину зазначеного правового висновку "при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення". Верховний Суд розширив зазначений правовий висновок наступним чином: "у всіх випадках при перерахунку призначеної особі відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсії пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку".
Суд встановив, що при призначенні пенсії позивачу був здійснений розрахунок розміру пенсії з врахуванням 31 року вислуги виходячи з розміру 83 % грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.
За наведеного правового регулювання та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача підлягає застосуванню те ж відсоткове значення грошового забезпечення, що і при її призначенні, а саме 83 %.
Тому зменшення пенсійним органом основного розміру пенсії позивача із 83 % до 70 % грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку є протиправним, а відтак позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та, відповідно, підлягають задоволенню.
Визначаючись у цьому спорі в частині обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром та надаючи правову оцінку оскаржуваним діям відповідача у цій частині суд зазначає таке.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі - Закон № 3668-VI).
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Отже, Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Отже, норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, натомість суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Щодо застосування у спірних правовідносинах норм Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норм Закону № 3668-VI, неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема, у постановах від 14 травня 2024 року у справі № 420/7840/21, від 29 травня 2024 року у справі № 560/12853/21, від 18 липня 2024 року у справі № 300/2531/21, й ці висновки підлягають урахуванню судом у цій справі в силу положення частини п`ятої статті 242 КАС України.
Тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, суд визнає протиправним.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд враховує, що за наданими відповідачем протоколами перерахунків по пенсійній справі № N/А1264-СБУ пенсійну виплату позивача перераховано з урахуванням індексації, зокрема відповідно до Постанов Уряду № 118, № 168 та № 185, однак обмежено розмір пенсії до виплати сумою, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та з розрахунку 70 % сум грошового забезпечення.
Тобто, нарахування сум індексації пенсійних виплат у спірних відносинах проведено, однак їх виплату не здійснено внаслідок обмеження пенсії максимальним розміром, відтак належним способом захисту порушеного права позивача на соціальне забезпечення, гарантоване державою, є зобов`язання відповідача провести виплату пенсії з 01 серпня 2021 року без обмежень виплати максимальним розміром та з розрахунку виходячи із 83 % грошового забезпечення.
Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Що ж до строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами, суд враховує те, що низкою судових рішень поновлювалось право позивача на відповідне пенсійне забезпечення, як-от: рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 240/14393/20 зобов`язано відповідача перерахувати пенсію позивача з 01 січня 2018 року у основному розмірі 83 % сум грошового забезпечення; рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 240/353/21 - перерахувати пенсію позивача з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 23 липня 2020 року; рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі № 240/17365/21 - перерахувати пенсію позивача з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 23 липня 2020 року № 57/85-2550 про розмір грошового забезпечення виходячи з розрахунку 83 % грошового забезпечення; рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 240/24949/23 - виплатити перераховану з 01 березня 2023 року пенсію після здійснення нарахування індексації відповідно до Постанови № 168, без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність; рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі № 240/2982/24 - відновити з 07 серпня 2023 року нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром пенсії.
Оскільки в результаті відповідних перерахунків розмір пенсійної виплати позивача щоразу збільшувався, дізнатися достеменно щодо обмеження пенсії максимальним розміром внаслідок цих перерахунків, як і щодо обчислення пенсії виходячи з 70 %, а не 83 % сум грошового забезпечення, з отриманням щоразу перерахованої пенсії не видавалось можливим. Відтак є достатні підстави вважати, що про порушення своїх прав позивач дізнався з отриманням листа пенсійного органу від 09 квітня 2025 року № 17814-14724/П-02/8-0600/25 та розрахунку пенсійної виплати, наданої з листом відповідача від 03 квітня 2025 року № 17431-14753/П-02/8-0600/25 (такий же підхід щодо застосування строків звернення до суду у справах з подібним складом правовідносин викладався у постановах Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 560/5483/21, від 31 жовтня 2023 року у справі № 360/7479/21.). Й при цьому слід врахувати відповіді пенсійного органу щодо ненадходження довідки для перерахунку пенсії позивача, на чому акцентує й позивач, що зумовлювало, вочевидь, невизначеність для позивача щодо проведення відповідного перерахунку (відповіді пенсійного органу від 06 листопада 2024 року № 46288-52959/П-03/8-2800/24, від 27 грудня 2024 року № 31363-29669/П-02/8-0600/24, від 14 лютого 2025 року № 9321-6014/П-02/8-0600/25; а також Служби зовнішньої розвідки України від 04 лютого 2025 року № 17/2/3/489, Військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2025 року № 9/2//1/91).
Виходячи з положень частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позов ОСОБА_1 містить одну вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених / незадоволених позовних вимог.
Такий підхід викладено Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20 та який є застосовним при вирішенні розподілу судових витрат зі сплати судового збору у цій справі.
Тож сплачений позивачем судовий збір згідно із квитанцією від 03 квітня 2025 року підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним немайновим вимогам.
Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, місто Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) щодо зменшення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) основного розміру пенсії за вислугу років до 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсійної виплати максимальним розміром з 01 серпня 2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01 серпня 2021 року перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з урахуванням проведених виплат пенсії за вислугу років у розмірі 83 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, за умовами та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 144 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів" на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України від 25 лютого 2025 року № 72 про розмір грошового забезпечення за посадою, відповідною (аналогічною) останній перед звільненням штатній посаді ОСОБА_1 станом на 17 липня 2021 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

27.02.26