Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/172/26 
Провадження № 3/644/406/26 
19.03.2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ :
29 грудня 2025 року о 09.15 годині ОСОБА_2 керував транспортним засобом NISSAN NAVARA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, буд. 320 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_2 відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, 29 грудня 2025 року о 09.15 годині ОСОБА_2 керував транспортним засобом NISSAN NAVARA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, буд. 320, не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1А Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_2 на виклики до суду не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно.
Захисник Дяченка В.Г. подав клопотання про закриття адміністративного провадження, в якому зазначив, що на відеозаписі, доданому до протоколу, зупинки транспортного засобу та керування транспортним засобом не зафіксовано. Є лише факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_2 , що ставить під сумнів законність будь-яких подальших дій щодо нього. Крім того, будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_2 зафіксовано не було, а первинна згода на проходження огляду була змінена під тиском та провокацією. Відеозйомка обставин події поліцейськими велася не з моменту початку виконання ними службових обов`язків, що свідчить про порушення принципу безперервності фіксації. Вважає, що огляд ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем та виконував службове завдання, був проведений незаконно. Крім того, захисник просив врахувати, що 29.12.2025 року під час зупинки на блокпосту ОСОБА_2 виконував службове завдання. ОСОБА_2 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, проте просить врахувати, що правопорушення сталося в умовах крайньої необхідності. У командування виникла невідкладна потреба у своєчасному доставленні поранених бійців на огляд та лікування до госпіталю, при цьому у підрозділі не було інших осіб з відповідними водійськими посвідченнями або достатнім рівнем навичок керування транспортним засобом. Дії ОСОБА_2 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, при цьому він має намір найближчим часом отримати водійське посвідчення і позбавлення його прав на тривалий термін може спричинити катастрофічні наслідки для підрозділу та виконання його службових завдань. Захисник просить врахувати службу ОСОБА_2 у ЗСУ, участь у бойових діях, наявність поранень та щире каяття. 
Суд, дослідивши матеріали справ, оцінивши зібрані докази, встановив наступне. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Відповідно до вимог п. 2.1 А ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою статті 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Обставини скоєнихОСОБА_2 адміністративних правопорушень викладені в протоколах про адміністративне правопорушення Серія ЕПР 1 № 553586 від 29.12.2025 року, Серія ЕПР 1 № 553601 від29.12.2025 року. Ці обставини підтверджуються зібраними по справі доказами, а саме:
- Рапортом від 29.12.2025 року про те, що 29.12.2025 року під час патрулювання Індустріального району м. Харкова було зупинено транспортний засіб NISSAN NAVARA, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився.  На ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 5 ст. 126 КУпАП та відсторонено від права керування. 
- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_2 не проводився.
-Постановою Серії ЕНА №5695554 від 11.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
- Довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області, згідно якої у відношенні ОСОБА_2 11.09.2025 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.
- Відомостями з відеозаписів фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області, згідно яких 29 грудня 2025 року о 09.15 годині ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, буд. 320 на блок посту. Під час перевірки документів у ОСОБА_2 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився. Крім того, під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 був зупинений без законних підстав, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, був зупинений на СП «ХТЗ». Згідно п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1456 від 29.12.2021 року, повноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду. В зазначеному Порядку передбачено, що уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи у випадках, передбачених п. 7 вказаного Порядку. ОСОБА_2  був цілком обізнаний з підставою зупинки, незгоди щодо його зупинки не висловлював.
Щодо посилання захисника на відсутність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння, суд зазначає наступне. Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зазначеними нормами встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись переліком ознак сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейським у ОСОБА_2 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Вказані ознаки наркотичного сп`яніння вказані поліцейським в направлені на огляд та в рапорті. Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння. Отже, доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_2 ознак сп`яніння носять суб`єктивний характер.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, а тому наслідком не залучення поліцейськими під час огляду на стан сп`яніння представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України є недійсність такого огляду, суд відхиляє, оскільки у даній справі ОСОБА_2 був учасником дорожнього руху, а тому за змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, він як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом обов`язків військової служби. 
Посилання захисника на те, що відеофіксація не є безперервною, слід розцінювати як обраний спосіб захисту, у зв`язку із наступним. Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що диск із відеозаписами долучений до матеріалів справи відповідальною особою, що свідчить про законність долучення відеозаписів, як доказу. На відеозаписах (три файли) зафіксовано, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 жодного разу не заперечував факту керування транспортним засобом, а також з них вбачається відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснення прав та обов`язків, зафіксовані на цих відеозаписах. Таким чином, відеозаписи, здійснені працівниками поліції на нагрудні камери, містять фактичні відомості щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.12.2025 року, у зв`язку з чим доводи захисника у цій частині є необґрунтованими. Ознак недопустимості відеозапису суд не вбачає.
Крім того, згідно відеозапису працівниками поліції ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд в медичному закладі на стан сп`яніння, на що о 09.37 год 29.12.2025 року ОСОБА_3 погодився. Проте, о 09.39 год., підійшовши до патрульної машини ОСОБА_2 повідомив, що відмовляється їхати та проходити огляд, мотивуючи своє рішення тим, що поспішає. Інспектором одразу було роз`яснено ОСОБА_2 наслідки його відмови від проходження огляду та його права. В подальшому згоди на проходження огляду, ОСОБА_2 не висловлював.
Судом також враховується, що в поданому стороною захисту клопотанні від 16.02.2026 року ОСОБА_2 свою вину за ч. 5 ст. 126 КУпАП визнав повністю, щиро розкаявся, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами. Дане правопорушення вчинене ОСОБА_2 29.12.2025 року та відносно нього складений протокол. Зі змісту клопотання сторона захисту жодних заперечень факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом 29.12.2025 року та факту його зупинки на блокпосту не висловлює. 
Оцінивши надані суду докази, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 КУпАПі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчинених правопорушень, відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_2 , на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.
Щодо клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, суд вказує наступне.
Диспозицією ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачений склад адміністративних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_2 .
Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у вигляді накладення штрафу на водіїв в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде саме про право керування транспортними засобами. Таке право особа набуває внаслідок проходження відповідного навчання, отримання навиків водіння, що дає підстави відповідним органам для видачі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Зазначене кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20), відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Крім того, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Підхід щодо неможливості призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення.
Санкція ч. 5 ст. 126 , ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення основного стягнення у виді штрафу з додатковим обов`язковим видом стягнення - позбавленням права керування транспортними засобами, що унеможливлює призначення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Таким чином, при визнанні особи винуватою за ч. 5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП суд не має законних підстав призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією цих статей, або ж перейти до іншого виду стягнення.
Крім того, факт проходження ОСОБА_2 військової служби, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП він діяв у стані крайньої необхідності.
Згідно довідки, яка долучена до матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб NISSAN NAVARA, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно облікових даних ІПНП не зареєстрований, у зв`язку з чим, суд не вирішує питання про  оплатне вилучення транспортного засобу, який не є у приватній власності правопорушника.
Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким чином, одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 36, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн.,  з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Стягнути з   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - у випадку несплати накладеного штрафу, у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто примусового виконання постанови суду.

Суддя