ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/201/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амако Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" 
про стягнення 311072,80 грн.

Представники учасників справи:
Позивач – не з`явився;
Відповідач – не з`явився.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.
Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду.

1.1.  17.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро".

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача на користь позивача 311072,80 грн боргу. 

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що належно виконав своє зобов`язання за договором та поставив відповідачу товар. Відповідач не виконав зобов`язання з оплати за поставлений товар у строк встановлений договором.

1.4. 20.02.2026 суд ухвалив позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10:00 17.03.2026.

1.5. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу та відповідачу, яку 20.02.2026 доставлено до їх електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. (а. с. 33-34)

1.6. 13.03.2026 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позов підтримав повністю. (а.с. 35)

1.7. Відповідно до частини 1 статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

1.8. Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

1.9. Днем вручення ухвали суду від 20.02.2026 відповідачу є 20.02.2026 – день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. (а.с. 34)

1.10. Суд вжив усіх передбачених законом засобів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи за його участю. 

1.11. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

1.12. 17.03.2026 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися.

1.13. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.14. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (пункт 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.15. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення судового періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

1.16. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

1.17. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.18. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.19. Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.20. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.21. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представників позивача та відповідача за наявними матеріалами справи.

1.22. 17.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.23. Керуючись частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 17.03.2026 суд підписав рішення суду (вступну та резолютивну частину) у справі №925/201/26 без його проголошення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд
ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1.  Предметом позову є майнова вимога стягнути борг. 

2.2.  Підставами позову є обставини, яким позивач обґрунтовує не виконання відповідачем зобов`язання з оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки; виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та поставки відповідачу товару; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару; строк виконання грошового зобов`язання; розмір невиконаного грошового зобов`язання; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі. 

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 05.08.2025 відповідач сплатив позивачу 391072,80 грн у рахунок попередньої оплати за поставлений товар, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (а.с. 10) 

3.1.2. 28.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" прийняло товар, про що сторони склали та підписали видаткову накладну №45180 від 28.08.2025 вартістю 782145,60 грн. (а.с. 7) 

3.1.3. 21.11.2025 та 21.01.2026 відповідач сплатив позивачу 80000,00 грн за поставлений товар на підставі видаткової накладної №45180 від 28.08.2025, що підтверджується виписками АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" від 21.11.2025 на суму 50000,00 грн та від 21.01.2026 на суму 30000,00 грн. (а.с. 10 на звороті -11)

3.1.4. 10.12.2025 відповідач надіслав позивачу гарантійний лист №1012-1, у якому просив відтермінувати наявну заборгованість у розмірі 341072,80 грн та гарантував оплату за поставлений позивачем товар у строк до 10.01.2026. (а.с. 9)

3.1.5. 05.02.2026 позивач надіслав відповідачу претензію №04/02 від 04.02.2026 з вимогою сплатити борг у розмірі 3111072,80 грн (а.с. 12-14)

3.1.6. За розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 311072,80 грн, у підтвердження позивач подав довідку №7791601/02 від 16.02.2026. (а.с. 1 на звороті, 15)

3.2.  Відповідач доказів на спростування доводів позивача не подав.

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані позивачем докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Докази подані позивачем суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

3.9. Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані позивачем, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору поставки укладеного шляхом вчинення дій, що підтверджують виконання зобов`язання;

4.5.2. 05.08.2025 відповідач сплатив позивачу 391072,80 грн у рахунок попередньої оплати за поставлений товар;

4.5.3. позивач виконав своє зобов`язання 28.08.2025 поставив відповідачу товар вартістю 782145,60 грн на підставі видаткової накладної №45180 від 28.08.2025;

4.5.4. відповідач зобов`язання з оплати за поставлений товар виконав частково та сплатив позивачу 21.11.2025 та 21.01.2026 80000,00 грн;

4.5.5. розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 311072,80 грн;

4.5.6. відповідач у гарантійному листі просив позивача відтермінувати оплату заборгованості та гарантував оплату за поставлений позивачем товар у строк до 10.01.2026;

4.5.7. строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати за поставлений товар закінчився 10.01.2026.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Дослідивши зміст та характер правовідносин, що виникли між сторонами, дії сторін, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

5.3. Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

5.4. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

5.5. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.6. Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

5.7. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар (частина 2 статті 692 Цивільного кодексу України).

5.8. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

5.9. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.10. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.11. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

5.12. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.13. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.14. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

5.15. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

5.16. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.17. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.18. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1.  Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору.

6.2. Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару.

6.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та отримати плату за поставлений товар.

6.4. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

6.5. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.6. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

6.7. 05.08.2025 відповідач сплатив позивачу 391072,80 грн у рахунок попередньої оплати за поставлений товар.

6.8. 28.08.2025 сторони склали та підписали видаткову накладну №45180, на підставі якої позивач поставив, а відповідач прийняв товар вартістю 782145,60 грн.

6.9. У такий спосіб сторони уклали договір поставки.

6.10. Відповідач зобов`язання з оплати за поставлений товар виконав частково та сплатив позивачу 21.11.2025 та 21.01.2026 80000,00 грн.

6.11. Відповідач у гарантійному листі просив позивача відтермінувати оплату за поставлений товар та гарантував позивачу оплату у строк до 10.01.2026.

6.12. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

6.13. Відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. 

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.04.2019 у справі №904/2164/18.

6.14. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

6.15. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

6.16. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 311072,80 грн.

6.17. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. 

6.18. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

6.19. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.20. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.21. Внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні позивач вправі вимагати оплати за поставлений товар. Невиконання відповідачем обов`язку з оплати за товар порушує право позивача, яке підлягає судовому захисту.

6.22. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 311072,80 грн боргу за поставлений товар суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. У позові позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, які за розрахунком позивача у зв`язку із розглядом справи складають 4666,09 грн витрат зі сплати судового збору.

7.3. За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4666,09 грн на підставі платіжної інструкції від 16.02.2026 №1041. (а. с. 4)

7.4. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

7.5. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судовий збір у розмірі 4666,09 грн, сплачений позивачем за подання позову, суд покладає на відповідача у повному обсязі. 

Керуючись статтями 14, 129, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" задовольнити повністю.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" (ідентифікаційний код 45022815, адреса місцезнаходження: 18005, м. Черкаси, вул. Гуржіївська, 31, оф. 404) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" (ідентифікаційний код 21665011, адреса місцезнаходження: 08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Броварська, 2) 311072,80 грн (триста одинадцять тисяч сімдесят дві гривні 80 копійок) боргу, 4666,09 грн (чотири тисячі шістсот шістдесят шість гривень 09 копійок) судових витрат зі сплати судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 23.03.2026.

Суддя А.І. Гладун