ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/20765/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/347/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/20765/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пушкар Світлана Василівна на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року, ухваленого суддею Стельмащуком П.Я., повний текст, якого складено 26 грудня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пушкар С.В. звернулась у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з твердої грошової суми 2600 грн на тверду грошову суму 8000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22 збільшено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивача на утримання дітей з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі 2600,00 грн на кожну дитину щомісячно. Проте вказую, що аліменти у розмірі 2600 грн, що присуджені судом до стягнення, є недостатніми для утримання двох дітей, оскільки, в силу їх віку, діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, медичне обслуговування.
Крім того, з моменту визначення розміру аліментів пройшло два роки, тому підвищилась вартість усіх товарів і послуг в Україні, які використовуються для забезпечення щоденних потреб дітей. Зокрема, щомісячні витрати на доньку збільшилися, оскільки дівчинка навчається в одинадцятому класі, потребує додаткової підготовки на навчання, різних репетиторів, тощо. Діти також потребують постійною зміни одягу по сезону, оскільки ростуть, а також технічні прилади, гаджети, які необхідні для забезпечення навчання, у тому числі онлайн, в умовах воєнного стану. Крім цього, діти потребують постійного медичного обстеження (УЗД, здача аналізів тощо), у тому числі відвідання стоматолога та лікування зубів. Відповідач вже багато років працює у Польщі та має хорошу роботу, встановлює сонячні батареї. Зі слів знайомих, розмір заробітної плати відповідача становить від 2000 Євро на місяць, що складає орієнтовно 80000,00 грн. Також, відповідач володіє 1/5 частиною квартири за адресою АДРЕСА_1 . З цих підстав просить позов задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року року позов задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000,00 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 484,48 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пушкар Світлана Василівна, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування усіх обставин справи та наявних у матеріалах справи доказах, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року у справі №607/20765/24 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей змінити. Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4000,00 до 8000,00 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи містяться докази, щодо доходів відповідача в Республіці Польща, які було витребувано на підставі ухвали суду від 19.11.2024 за клопотанням представника заявника, шляхом направлення судового доручення до компетентного органу Республіки Польщі. Зокрема одержано податкові декларації відповідача за 2024 рік та 2025 рік. Згідно із податковими деклараціями, наданими податковою службою в Лешно: у 2024 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 41950,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 38950,00 злотих; у 2025 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 50552,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 47552,00 злотих.
В оскаржуваному рішенні судом встановлено, що згідно з отриманої судом інформації щомісячний дохід відповідача до вирахування податків складає близько 4000,00 польських злотих, що станом на дату винесення оскаржуваного рішення складає 40 000,00 грн. Заявник вважає помилковими висновки суду про те, що 4000,00 польських злотих, станом на дату винесення оскаржуваного рішення складає 40 000,00 грн, оскільки за інформацією, що опублікована на сайті МІНФІН за даними НБУ станом на 26.12.2025 року Польський злотий (PLN) становить – 11,6975 грн. Таким чином, щомісячний дохід відповідача у розмірі 4000,00 польських злотих, станом на дату винесення оскаржуваного рішення складає 46 790,00 грн. Заявник вказує, що на підставі зазначених вище доказів (податкових декларацій) судом встановлено значне покращення матеріального стану відповідача, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Разом з цим, в оскаржуваному рішенні суд, зазначає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що заробітки (доходи) відповідача є такими, що дозволяють стягнути з нього аліменти в розмірі значно більшому мінімального рекомендованого на кожну дитину, а саме по 8000,00 грн на кожну дитину щомісяця. Представник заявника не погоджується із зазначеними у оскаржуваному рішенні висновками суду щодо відсутності належних та достатніх доказів того, що заробітки (доходи) відповідача є такими, що дозволяють стягнути з нього аліменти в розмірі по 8000,00 грн на кожну дитину щомісяця, оскільки саме така сума буде достатньою для належного утримання дітей та забезпечення їх належного розвитку у воєнний час, коли ціни на продукти харчування, одяг для дітей, лікування та стоматологія, тощо стрімко виросли. На думку заявника розмір аліментів в сумі 16 000,00 грн щомісяця на двох дітей, становить тільки 1/3 від щомісячного доходу відповідача (розмір якого складає 46 790,00 грн). Крім цього, відповідач є здоровим, не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, відсутні інші зобов`язання по утриманню інших осіб, а відтак має реальну фінансову можливість виконувати свій обов`язок по утриманню дітей. Таким чином, вимога заявника про збільшення розміру аліментів до 8000 грн на кожну дитину є помірною, справедливою, юридично обґрунтованою.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів, в тому числі і про збільшення їх розміру.
З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22 збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з твердої грошової суми у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 2600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та досягнення дітьми повноліття.
Також цим рішенням суду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020. В цьому шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі судового наказу від 25.08.2021, винесеного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі № 607/12562/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 стягувалися аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.07.2021 та до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_8 ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».
Згідно з довідкою ОСББ «Р.Купчинського, 9» від 15.07.2024 та витягом з реєстру Тернопільської територіальної громади №2024/007289284 від 21.06.2024, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка за вказаною адресою зареєстрована.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №389855611 від 06.08.2024, ОСОБА_2 з 17.03.2014 є власником 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання ухвали суду від 19.11.2024 про витребування доказів шляхом направлення судового доручення до компетентного органу Республіки Польщі суд отримав наступну інформацію.
28.03.2025 працівник Районного суду в м. Лешно провів опитування ОСОБА_2 в ході якого встановлено, що останній має посвідку на тимчасове проживання до 04.07.2027 та проживає у селищі Вільковіце близько 4 років. ОСОБА_10 вручив працівнику пробації трудовий договір на невизначений термін, укладений 11.12.2020 між ним та роботодавцем НРБ «Сабет» ОСОБА_11 . Вид робіт будівельник-підсобник, збирає стелажі для сонячних батарей. ОСОБА_10 заявив, що його заробітна плата є найнижчою у країні, понад 3000 злотих. Наявність інших джерел доходу він заперечив. За оренду кімнати в одноквартирному будинку він сплачує 500 злотих на місяць, решту грошей витрачає на утримання та харчування. Стверджує, що також надсилає гроші на утримання. Жодних заощаджень, нерухомості та автомобіля не має. Користується велосипедом.
Згідно із податковими деклараціями, наданими податковою службою в Лешно: у 2023 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 41950,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 38950,00 злотих; у 2024 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 50552,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 47552,00 злотих.
За вищевказані роки з доходів ОСОБА_5 було відраховано кошти на утримання дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_4 по 1112,04 злотих щороку на кожну дитину.
Задовольняючи частково позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з отриманої судом інформації щомісячний дохід відповідача до вирахування податків складає близько 4000,00 злотих, що станом на день ухвалення рішення близько 40000,00 грн.
Також, суд врахував, що із вказаної суми відповідач щомісяця сплачує за оренду житла, несе інші необхідні поточні витрати (харчування, транспорт, одяг та ін.).
При цьому, суд виснував, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що заробітки (доходи) відповідача є такими, що дозволяють стягнути з нього аліменти в розмірі значно більшому мінімального рекомендованого на кожну дитину, а саме по 8000,00 грн на кожну дитину щомісяця.
Відтак, зважаючи на передбачене законом право позивача на збільшення розміру стягнення аліментів, суд дійшов до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у цивільній справі №607/4667/22, з 2600,00 грн до 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.
У відповідності до статтей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
За положеннями статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
Звертаючись з позовом до суду представник позивача — адвокат Пушкар С.В. покликалася на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22 збільшено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на користь позивача на утримання дітей з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі 2600,00 грн на кожну дитину щомісячно. Однак, аліменти, які сплачує відповідач у розмірі 2600,00 грн, є недостатніми для утримання дітей, оскільки, в силу їх віку, діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, медичне обслуговування. Крім того, з моменту визначення розміру аліментів пройшло два роки, тому підвищилась вартість усіх товарів і послуг в Україні, які використовуються для забезпечення щоденних потреб дітей.
Також, обґрунтовуючи підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач посилається на факт проживання та працевлаштування відповідача у Польщі.
Матеріалами справи підтверджено, що діти сторін проживають разом із матір`ю (позивачкою у справі) та перебувають на її утриманні.
Згідно з отриманої судом інформації щомісячний дохід відповідача складає 3962,66 польських злотих, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ, станом на час винесення рішення становить 46353,21 грн. 
Судом встановлено, що позивачка для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей несе витрати, які збільшуються у зв`язку з загальним підвищенням цін на продукти харчування, одяг, ліки, комунальні послуги, навчання та інше.
При цьому, відповідачем не представлено належних доказів, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання своїм дітям ОСОБА_12 та ОСОБА_4 в більшому розмірі, ніж у тому, що визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підстави для збільшення розміру аліментів, у зв`язку з суттєвої зміною матеріального стану платника аліментів (відповідача).
Проте, збільшуючи розмір аліментів до 4000 грн на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, на кожну дитину, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України не врахував в повному обсязі матеріального доходу відповідача та те, що відповідач не подав до суду заперечень та доказів неспроможності сплачувати ним аліменти на утримання дитини у більшому розмірі.
При цьому, згідно із податковими деклараціями наданими податковою службою в Лешно: у 2023 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 41950,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 38 950,00 злотих (а.с.138-139); у 2024 році загальний дохід від трудової діяльності ОСОБА_5 складав 50552,00 злотих; витрати за працевлаштування, що не підлягають оподаткуванню 3000,00 злотих; дохід від трудової діяльності, загальний дохід 47552,00 злотих (а.с.130-131).
З урахуванням наведених положень закону та наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі більшому, ніж прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» - 3196 грн.
Крім цього, матеріали справи також не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, наявності в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, що в свою чергу унеможливлює стягнення аліментів у розмірі більшому від розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.
З урахуванням того, що позивачкою надано належні та допустимі докази зміни матеріального стану відповідача у бік поліпшення, наявності та розміру його доходів, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно визначити в сумі 6500 грн щомісяця на кожну дитину, виходячи з того, що такий розмір становить приблизно 1/3 від щомісячного доходу відповідача, який складає 3962,66 польських злотих, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ, станом на час винесення рішення становить 46353,21 грн. 
Колегія суддів вважає, що за встановлених у справі обставин такий розмір аліментів є справедливим по відношенню як до інтересів дитини, так і її батьків; відповідає якнайкращим інтересам дитини та не є значним розміром з урахуванням майнового стану відповідача, оскільки аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, його фізичного стану, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, колегія суддів вважає, що збільшення розміру стягнення аліментів до 6 500 грн щомісячно, на кожну дитину, відповідає положенням СК України та інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Беручи до уваги встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині стягнення аліментів, збільшивши розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2600,00 грн до 6500,00 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає.
За приписами статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 13 000 грн, що становить 81,25 % від ціни позову.
Оскільки, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за суд першої інстанції в розмірі 787,28 грн та за суд апеляційної інстанції — 1180,92 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог від зазначених сум, слід стягнути з відповідача в користь держави. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пушкар Світлана Василівна, задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2025 року в частині стягнення аліментів в розмірі 4000,00 грн щомісячно, на кожну дитину змінити, збільшивши розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2022 у справі №607/4667/22 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2600,00 грн до 6500,00 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір за суд першої інстанції в розмірі 787, 28 гривень та за суд апеляційної інстанції в розмірі 1180,92 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча          Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

О.З. Костів