ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1192/26 Справа № 192/1176/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року у складі судді Щербини Н.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,–
ВСТАНОВИЛА: 

У травні 2025 року ОСОБА_1  через свого представника — адвоката Сустав Н.В. звернулася до суду з позовом, пред`явленим до ТОВ “Вердикт капітал”, на предмет визнання виконавчого напису №75538, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого посилається на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 17 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66861594 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. З вказаної постанови позивач дізналася про такий виконавчий напис, яким з неї стягується заборгованість за кредитним договором 630084616 від 24 лютого 2017 року, укладеним з АТ “Альфа-банк”, у розмірі 46 097,22 грн на користь ТОВ “Вердикт капітал”, як правонаступника банку.
Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки жодних кредитних договірних відносин ані з АТ “Альфа-банк”, ані з відповідачем вона не мала, кредитних договорів не укладала, враховуючи, що у виконавчому написі вказане її прізвище ОСОБА_2 , яке позивач мала до укладення 08 травня 2015 року шлюбу з ОСОБА_3 , отримавши новий паспорт громадянина України з прізвищем Декет. Також позивачем зазначено, що спірний виконавчий напис було вчинено за відсутності оригіналу кредитного договору та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2021 року та вимог ст. ст. 88, 89 Закону «Про нотаріат» в частині переліку наданих нотаріусу документів, оскільки кредитні договори не були включені до такого переліку, враховуючи рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, на підставі чого вчинення виконавчого напису нотаріусу можливо лише з наданням стягувачем нотаріально посвідченого кредитного договору. 
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року позов ОСОБА_1  до ТОВ «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75538, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості за Кредитним договором № 630084616 від 24 лютого 2017 року, укладеним між ОСОБА_4 та АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал» в розмірі 46 097,22 грн.
Стягнуто з ТОВ «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Стягнуто з ТОВ «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 17000 грн (а.с.139-141).
Рішення суду мотивовано відсутністю доказів про нотаріальне посвідчення кредитного договору,  не дотриманням приватним нотаріусом під час вчинення спірного виконавчого напису вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів, враховуючи, що розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним, за висновками постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Зазначене свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що укладаючи 08 травня 2015 року шлюб, позивач змінила прізвище ОСОБА_2 , яке зазначено приватним нотаріусом у спірному виконавчому написі, на подружнє ім`я ОСОБА_5 та була документована паспортом громадянина України, виданого 16 червня 2015 року Солонянським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, що виключає можливість укладення нею з прізвищем ОСОБА_2 кредитного договору 24 лютого 2017 року.  
Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ “Вердикт капітал” у вересні 2025 року через свого представника подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.177-189). 
Позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у лютому 2026 року подала в системі “Електронний суд” через свого представника — адвоката Сустав Н.В. відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи скаржника не ґрунтуються на нормах Закону. Також зазначила, що приватний нотаріус Грисюк О.В., яка і вчинила спірний виконавчий напис, за наказом Міністерства юстиції України від 01 листопада 2021 року №3897/5, виданого за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №4 від 25 жовтня 2021 року позбавлена свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю у зв`язку із неодноразовим порушенням законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що встановлено низкою судових рішень. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, згідно виконавчого напису № 75538, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. остання пропонує стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованість за Кредитним договором № 630084616 від 24 лютого 2017 року в загальній сумі 46097 гривень 22 копійки (а.с.10).
Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2019 року по 28 травня 2021 року, яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 13 578 гривень 41 копійка, із простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 02 гривні 37 копійок та строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 20232 гривні 21 копійка, а також з плати за вчинення виконавчого напису в сумі 650 гривень 00 копійок. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 75538.
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л. В. від 17 вересня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, було відкрито виконавче провадження № 66861594 по виконанню спірного виконавчого напису (а.с.7).
Судом першої інстанції також встановлено, що у виконавчому написі та у постанові приватного виконавця боржником вказана « ОСОБА_4 », а заборгованість стягується за Кредитним договором № 630084616 від 24 лютого 2017 року, укладеним між ОСОБА_4 та АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста”», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал» (а.с.11).
Крім цього судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2015 року позивач уклала шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_5 » (а.с.17) та отримала паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 16 червня 2015 року Солонянським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.14-15).
Разом з цим суд першої інстанції вважав, що докази про нотаріальне посвідчення кредитного договору відповідач суду не надав. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не могла укласти Кредитний договір 24 лютого 2017 року на прізвище « ОСОБА_2 », оскільки з 16 червня 2015 року була документована паспортом на прізвище « ОСОБА_5 ». При цьому представником позивача в судовому засіданні не заперечувався факт відкриття позивачу карткового рахунку в АТ «Альфа Банк» для виплат заробітної плати, що також підтверджено дослідженою судом анкетою-заявою від 20 січня 2014 року (а.с.19 зворот).
Крім того, суд першої інстанції вважав доведеним позивачем, що спірний виконавчий напис № 75538 вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.
Колегія суддів повністю погоджується як зі встановленими фактичними обставинами справи, так і з висновками суду першої інстанції. 
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Приписами ст. 39 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.
Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Згідно з вимогами п. п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано постанову КМУ незаконною, а, відтак, не чинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", який діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.
Так, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 визначено, що стягнення заборгованості за нотаріального посвідченими договорами здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про нотаріат", нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Колегія суддів, повністю не погоджуючись із доводами скаржника, наголошує, що суд першої інстанції надав належної правової оцінки тому, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права та діє у відповідності до вимог ст. 87,88 ЗУ “Про нотаріат” та Переліку документів, з урахуванням висновків Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Скаржник не надав жодних доказів на спростування цих обставин, помилково вважаючи, що саме по собі надання нотаріусу документів підтверджує безспірність та належність поданих документів вимогам законодавчих актів.
Разом з цим судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису позивач, яка вказана у цьому написі боржником, мала інше прізвище та була документована іншим паспортом громадянина України, що виключає можливість вважати такий напис нотаріуса вчиненим у відношенні саме тієї особи, щодо якої зазначалось стягувачем.
Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, що належить підтверджувати нотаріально посвідченим кредитним договором, як і перевіряти подані документи щодо боржника. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.
Недотримання одного з етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Разом з цим належить зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність або відсутність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15, Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц.
З огляду на те, що скаржником не спростовано твердження позивача щодо відсутності у нього з відповідачем договірних відносин, стягнення заборгованості провадиться у відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, зокрема щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, чого приватний нотаріус не дотримався.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що скаржник не довів як суду першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги наявність безспірної заборгованості позивача за Кредитним договором № 630084616 від 24 лютого 2017 року на підставі якого було вчинено виконавчий напис, та не спростував розбіжностей при з`ясуванні особи боржника. 
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне залишити рішення суду в цій частині також без змін, оскільки скаржник не довів неспівмірності витрат позивача на правову допомогу жодним доказом, як і не надав доказів необґрунтованості таких витрат, чому судом першої інстанції досить у повному обсязі надано правову оцінку.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» —  залишити без задоволення.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2025 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «04» лютого 2026 року.
Повний текст постанови складено «16» лютого 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           Т.П. Красвітна

М.О. Макаров