ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 383/1736/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2026 р. (суддя Замша О.В.) в адміністративній справі №383/1736/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 29 грудня 2025 р. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4208718 від 06.03.2025.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 січня 2026 р. позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачу було запропоновано вказати інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2026 р. позовну заяву повернуто у зв`язку із не усуненням позивачем, у встановлений судом строк, недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду про повернення позовної заяви скасувати та направити справу на новий розгляд для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, повертаючи позов після залишення його без руху, дійшов висновку, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений 10-дений строк, який обчислюється з дня винесення постанови, а зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави не є поважними. Однак, скаржник вважає, що в даному випадку строк можливо обчислювати з моменту отримання оскаржуваної постанови та ознайомлення з її змістом. Скаржник заперечує проти обставини вручення йому спірної постанови в день її складання.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами якого позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
В оскарженій ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про усунення недоліків позовної заяви була подана представником позивача 16.01.2026, тобто після спливу 12.01.2026 десятиденного строку, встановленого ухвалою суду від 02.01.2026 про залишення позовної заяви без руху. Суд першої інстанції також зазначив, що вказана заява містить ті самі підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду, які були вказані позивачем при зверненні з цим позовом до суду, і вони фактично дублюються. 
Тобто, суд першої інстанції визнав дві обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви, а саме: 1) невиконання вимог у строк, визначений судом, ухвали про залишення позовної заяви без руху; 2) відсутність обставин, які могли бути визнані судом поважними, для поновлення строку звернення до суду. 
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що повернення позовної заяви із наведених підстав регулюються різними процесуальними нормами, а саме: 1) пункт 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає повернення позовної заяви у випадку не усунення позивачем недоліків позовної заяви, яку залишено без руху; 2) пункт 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає повернення позовної заяви у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).
Як вбачається із матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 , як позивача у цій справі, представляє адвокат Пономарьов О.В., який зареєстрований в системі «Електронний суд» (а.с. 2, 7).
Позовна заява була сформована адвокатом 29 грудня 2025 р. через систему «Електронний суд» і зареєстрована в суді першої інстанції 30 грудня 2025 р. (а.с.1). Ухвала суду від 02 січня 2026 р. про залишення позовної заяви без руху була доставлена до електронного кабінету адвоката 02.01.2026 о 21:24:33 год. (а.с.19).
За приписами частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, у даному випадку. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету. 
Зважаючи на те, що 03 січня 2026 р. припадав на вихідний день (субота), перебіг процесуального строку на усунення недоліків почав свій відлік з наступного робочого дня, тобто з понеділка 05 січня 2026 р. Десятим ( останнім) днем на усунення недоліків - є 14 січня 2026 р. (середа). Заява на виконання ухвали від 02 січня 2026 р. сформована адвокатом в системі «Електронний суд» 15.01.2026, а зареєстрована в суді 16.01.2026 (а.с.21).
Тобто, ухвала суду від 02 січня 2026 р. про залишення позовної заяви без руху у строк, встановлений судом, виконана не була. Ця обставина є самостійною і достатньою підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Натомість, ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції постановив лише 22 січня 2026 р. після розгляду по суті заяви представника позивача від 15.01.2026, надання оцінки доводам, які в ній викладені, і їх відхилення. Фактично суд першої інстанції повернув позовну заяву саме через визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до суду, заявлених позивачем, тому застосуванню, на думку колегії суддів, підлягають саме приписи пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів скаржника про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя цієї ж статті).
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Позивач звернувся до суду 29.12.2025, оскаржуючи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка була прийнята 06.03.2025. 
При цьому, представник позивача стверджує, що спірну постанову позивач не отримував, про її існування дізнався 17 грудня 2025 р. із матеріалів іншої справи - №383/1523/25, підписи у спірній постанові позивачу не належать.
Колегією суддів за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 р. у справі №383/1523/25, залишеною без змін постановою Кіровоградського апеляційного суду від 23 січня 2026 р., ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в на суму 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу скутера марки Honda Dio, державний номер б/н. 
В межах розгляду зазначеної справи адвокат Пономарьов О.В. 29.12.2025 подавав до суду клопотання про витребування від ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області оригіналу постанови серії ЕНА 4208718 від 06.03.2025, достовірність якої він поставив під сумнів. Суд відмовив у задоволенні цього клопотання, зазначивши, що попередня поведінка ОСОБА_1 свідчить про визнання ним факту притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, а накладене адміністративне стягнення у виді штрафу ним сплачено. Ця обставина була встановлена судом при розгляді справи №383/1523/25 за результатом дослідження відеозапису подій 10.11.2025.
У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду адвокат Пономарьов О.В. повідомив про обізнаність позивача зі змістом постанови серії ЕНА 4208718 від 06.03.2025 з 17 грудня 2025 р. та наполягав на тому, що підписи, які знаходяться в графах постанови позивачу не належать (а.с.10).
Колегія суддів зазначає, що сплата штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення здійснюється за реквізитами, зазначеними безпосередньо у такій постанові, і ця обставина спростовує доводи позивача про те, що підписи у спірній постанові йому не належать, і копію останньої він не отримував. 
Колегія суддів також звертає увагу, що до позовної заяви в якості додатка зазначена копія постанови серії ЕНА 4208718 від 06.03.2025 (а.с.5 звор. бік), однак позивач помилково долучив копію іншої постанови – серії ЕНА №6122650 (а.с.9). 
Однак, зважаючи на обізнаність позивача зі змістом спірної постанови та визнанням ним обставини оплати штрафу, перевірка питання про дотримання строку звернення до суду із цим позовом на стадії прийняття справи можлива без дослідження спірної постанови. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, однак така процесуальна дія має бути вчинена у відповідності до частини 2 статті 123 та пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, суд першої інстанції невірно визначив день спливу строку на усунення недоліків позовної заяви, не врахувавши приписи частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину оскарженої ухвали суду першої інстанції, виклавши її в редакції постанови суду апеляційної інстанції, що відповідатиме положенням статті 317 Кордексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2026 р. в адміністративній справі №383/1736/25- змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 березня 2026 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак