ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/453/25  Головуючий суддя І інстанції Журавель О. О.
Провадження № 33/818/591/26 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу апеляційною скаргою захисника Плугатирьова В.В. на постанову судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -
у с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Судом встановлено що 07 березня 2025 року о 23 год. 46 хв. ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом – автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по 3-му мікрорайону у місті Златопіль Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drдger - Аlkotester 6810, та у медичному закладі охорони здоров`я відмовився.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник Плугатирьов В.В, подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.
Вказує, що на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився проїхати на медичний огляд, повідомивши поліцейському наступне: "ну поехали куда надо".
Вказані події відображені на відеозаписі о 17 год. 27 хв. 
Згоду водія на проходження огляду в медичному закладі поліцейський проігнорував і продовжив задавати питання про проходження огляду. 
Також на відеозаписі зафіксовано тривале обговорення питання щодо проведення огляду між поліцейським та водієм, однак відеозапис є неповним та не містить згоди водія на проходження огляду. 
Зі слів ОСОБА_1 він неодноразово погоджувався на проходження огляду, проте поліцейський відмовив зазначивши, що потрібно було погоджуватися раніше.
Наявність згоди на проходження огляду підтверджується й відеозаписом, коли в момент підписання протоколу водій зазначив що не відмовлявся від проходження
огляду.
Очевидно, що поліцейські при поданні матеріалів до суду навмисно вилучили частину відеозапису де зафіксовано наведені вище події. 
Разом з тим, навіть залишивши поза увагою маніпуляції з відеозаписом, для встановлення відсутності складу правопорушення достатньо й тієї згоди, яка була озвучена о 17 год. 27 хв. і яка зафіксована на відео.
Під час апеляційного розгляду справи просить забезпечити ОСОБА_1 можливість прийняти участь у судовому засіданні та надати особисті пояснення про обставини справи.
Разом з тим, повідомляє, що ОСОБА_1 проходить військову службу та безпосередньо бере участь у бойових зіткненнях з агресором. 
Для доставлення особового складу та боєприпасів у райони оборонних боїв ОСОБА_1 використовує автомобіль. Тому позбавлення права керування на один рік значно ускладнить його службу та виконання бойових завдань.

Учасники провадження у судове засідання не з`явились, були повідомлені про дату та час судового розгляду належним чином.
Жодних клопотань від учасників справи станом на час судового розгляду, а саме на 11 годину 00 хвилин 22 квітня 2026 року ані від захисника, ані від самого ОСОБА_1 не надходило.
Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, не є обов`язковою, тому суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.
Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 07 березня 2025 року о 23 год. 46 хв. ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом – автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по 3-му мікрорайону у місті Златопіль Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drдger - Аlkotester 6810, та у медичному закладі охорони здоров`я відмовився.
Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений в комендантську годину.
В подальшому у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, інспектор запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, проте водій від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Інспектор запропонував пройти огляд більше 5 раз, спілкування продовжувалось біля 15 хвилин, проте водій ухилявся від відповіді, питання інспектора поліції ігнорував і таким чином інспектором правильно було зафіксовано відмову водія виконувати покладені на нього обов`язки.
Після вказаного, водію було повідомлено про його права та в подальшому складено протокол.
В процесі спілкування, водій чітко під фіксацію зазначив, що вживав алкоголь, сказав що вибачається, повідомив що розвозив людей по місту після святкування дня народження сина.
Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі. 
Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте ОСОБА_1 категорично відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.
При цьому, в своїй апеляційній скарзі, захисник наполягав на тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю суперечить відеозапису.
Більш того, це суперечить позиції самого ОСОБА_1 , який під відеофіксацію визнав що керував транспортним засобом та вживав алкогольні напої.
Всі ці вказані відомості, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність підстав сприймати як об`єктивну версію сторони захисту, щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Окрім вказаного, сторона захисту не наводить у своїй апеляційній скарзі жодних відомостей, які б свідчили про наявність якогось примусу з боку працівників поліції, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений відмовитись від проходження огляду.
Також належить зазначити, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за знаходження за кермом в стані алкогольного сп`яніння, ці обставини не встановлені.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає внаслідок відмови водія від проходження огляду, яка зафіксована на відеофайлі.
Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.
Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять суттєвих розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
При цьому, відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних істотних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.
За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.
Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії інспектора поліції до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась. 
Клопотань про необхідність повторного допиту інспектора поліції сторона захисту не заявляла.
Щодо доводів сторони захисту про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду військовозобов`язаних на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, суд, вважаю за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За змістом ст. 266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до ст. 266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що цією нормою не визначено порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, у випадках, коли такі особи керують транспортним засобом.
Отже, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкта — водія транспортного засобу, а регулюють порядок огляду військовослужбовців лише у справах про військові адміністративні правопорушення.
Відповідно, огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, уповноваженими працівниками Національної поліції.
Згідно з ч. 1ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.
Вимогами п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Як убачається з матеріалів провадження та відеозапису події, 07 березня 2025 року о 23 год. 46 хв. ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом — автомобілем марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по 3-му мікрорайону в місті Златопіль Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Тобто він перебував поза межами військової частини.
Будь-яких повідомлень про виконання службового завдання ОСОБА_1 працівникам поліції не надавав. Навпаки, згідно з відеозаписом події, він пояснював, що приїхав на день народження сина, вживав спиртні напої та підвозив друзів сина після святкування, просив дозволити йому доїхати додому.
За таких обставин посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого військового формування чи правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивними та необґрунтованими.
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП України, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст. ст. 218–221 цього Кодексу, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені посадові особи органів Національної поліції (зокрема й у справах за ст. 130 КУпАП). Тому працівники поліції правомірно склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Порядок, передбачений ч. 2 ст. 266 КУпАП, визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів. Водночас положення ст. 266-1 КУпАП регулюють порядок огляду військовослужбовців у справах про військові адміністративні правопорушення. Статус водія є спеціальною нормою щодо військовослужбовців, тому огляд військовослужбовця, який керує транспортним засобом, проводять саме працівники Національної поліції. Натомість огляд військовослужбовця — пішохода здійснює Військова служба правопорядку.
Таким чином, під час проведення огляду водія на стан сп`яніння залучення представників Військової служби правопорядку законом не передбачено, у зв`язку з чим доводи сторони захисту в цій частині також є безпідставними.
Отже, працівники поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також Закону України «Про Національну поліцію».
Відтак, доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції під час складання адміністративного матеріалу було допущено низку порушень, які є підставою для закриття провадження у справі, не заслуговують на увагу та, на переконання суду, не спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Плугатирьова В.В. – залишити без задоволення.
Постанову судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 . – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева