Справа № 401/3559/25        
Провадження № 2/401/401/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2026 р.         м. Світловодськ 

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,
секретар судового засідання Горбатюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2025 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року в розмірі 37 300,00 грн., судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1  укладено кредитний договір № 7165784, який укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Мілоан" надало ОСОБА_1  споживчий кредит в сумі 10 000,00 грн., строком на 100 днів з 06 грудня 2022 року і складається з пільгового періоду 10 днів із процентною ставкою 0,10 % за день до 16 грудня 2022 року і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 3,00 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 16 березня 2023 року, одноразова комісія за надання кредиту 500,00 грн., шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача.
27 лютого 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги № 91-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників від 27 лютого 2023 року до вказаного договору відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1  за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року.
Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року становить 37 300,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 800,00 грн. - заборгованість за відсотками; 500,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту. (а.с. 2-5)
Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі, розгляд справи призначено на 17 грудня 2025 року. (а.с. 40-41)
28 листопада 2025 року представник відповідача - адвокат Міщенко А.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що кредитний договір, на який посилається позивач, відповідач не укладала, не підписувала та не отримувала кредитних коштів. Вказує, що відповідач стала жертвою шахрайських дій, унаслідок яких невідомі особи використали її персональні дані та оформили кредит від її імені. Зазначає, що після виявлення таких обставин вона звернулася до оператора мобільного зв`язку з метою блокування номера, а також до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатами чого розпочато досудове розслідування. Також вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору, зокрема доказів проходження відповідачем процедури ідентифікації, реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створення особистого кабінету, отримання та використання одноразового ідентифікатора для підписання електронного договору. Крім того, зазначає про відсутність доказів направлення відповідачу примірника кредитного договору у спосіб, що дає можливість встановити особу отримувача, як того вимагає законодавство. Наголошує, що надані позивачем документи є такими, що повністю залежать від однієї сторони та не можуть вважатися належними доказами. З огляду на викладене відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову. (а.с. 55-56)
Розгляд справи, призначений на 17 грудня 2025 року, відкладено до 10 лютого 2026 року, у зв`язку з відсутністю електроенергії та неможливістю фіксувати судове засідання технічними засобами. (а.с. 65)
18 грудня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що кредитний договір № 7165784 від 06 грудня 2022 року укладений в електронній формі відповідно до вимог законодавства шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону відповідача. Вказує, що відповідач, проходячи процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, підтвердила свою волю на укладення договору та була ознайомлена з його умовами. Зазначає, що на виконання умов договору кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн. перераховані на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням. Наголошує, що відповідач не надала належних доказів на підтвердження відсутності отримання коштів або належності банківського рахунку іншій особі. Також вказує, що сам факт відкриття кримінального провадження не підтверджує вчинення шахрайських дій, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду, а тому укладений договір вважається правомірним та не визнаний недійсним. Доводи відповідача щодо шахрайства вважає недоведеними. З огляду на викладене просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, у відповіді на відзив міститься клопотання про витребування доказів, а саме, представник позивача просить суд витребувати від АТ "Ощадбанк" інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 коштів у розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 68-80)
Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ "Державний Ощадний банк України" інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 коштів у розмірі 10 000,00 грн. у період з 06 грудня 2022 року по 11 грудня 2022 року. (а.с. 88-89)
25 лютого 2026 року від АТ "Ощадбанк" надійшло повідомлення про неможливість виконання ухвали про витребування доказів у зв`язку з тим, що по наведеним у резолютивній частині ухвали даним неможливо ідентифікувати банківську платіжну картку, через велику варіативність цифрових комбінацій у банківській платіжній картці. Банк просив суд уточнити прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП особи, на ім`я якої емітовано вказану банківську платіжну картку. (а.с. 95)
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року витребувано від АТ "Державний Ощадний банк України" інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коштів у розмірі 10 000,00 грн. у період з 06 грудня 2022 року по 11 грудня 2022 року. (а.с. 98-99)
21 березня 2026 року, АТ "Державний ощадний банк України" надали відповідь за результатами розгляду ухвали суду про витребування доказів, відповідно до якої, платіжна картка з частковим номером НОМЕР_1 на ім`я громадянки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не відкривалася. (а.с. 104)
Представник позивача в судове засідання не заявився, у відповіді на відзив просить суд справу розглядати без його участі. (а.с. 80)
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. (а.с. 105)
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 06 грудня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1  укладено електронний договір про споживчий кредит № 7165784. Анкетою-заявою на кредит № 7165784 від 06 грудня 2022 року та Договором про споживчий кредит № 7165784 від 06 грудня 2022 року передбачено, що відповідачу надано кредит у сумі 10 000,00 грн. (п. 1.2 договору), строком на 100 днів з 06 грудня 2022 року (п. 1.3) і складається з пільгового періоду 10 днів із процентною ставкою 0,10 % за день до 16 грудня 2022 року (п. 1.3.1, п. 1.5.2) і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 3,00 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 16 березня 2023 року (п. 1.3.2, п. 1.5.3), одноразова комісія за надання кредиту 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с. 1.5.1). (а.с. 6-11)
Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 7165784 від 06 грудня 2022 року визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. (а.с. 11 зворотний бік)
Відповідно до паспорту споживчого кредиту № 7165784, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування складає 37 600,00 грн. (а.с. 12)
Згідно з анкети-заявою на кредит № 7165784 від 06 грудня 2022 року, позичальник: ОСОБА_1 , сума наданого кредиту 10 000,00 грн., строк кредиту: 10 днів з 06 грудня 2022 року, дата повернення кредиту: 16 грудня 2022 року, номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_3 . (а.с. 13 зворотний бік - 14)
Відповідно до довідки № б/н від 18 липня 2025 року, ОСОБА_1 підписала кредитний договір № 7165784 від 06 грудня 2022 року за допомогою одноразового ідентифікатора W94605 за номером телефону НОМЕР_3 . (а.с. 13)
Перерахування коштів за кредитним договором у сумі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 позивач підтверджує платіжним дорученням ТОВ "Мілоан" № 88528778 від 06 грудня 2022 року та відомостями про щоденні нарахування та погашення. (а.с. 14 зворотний бік, 15-16)
27 лютого 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги № 91-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. (а.с. 17-24)
Крім цього, ТОВ "Мілоан" і ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали Додаткову угоду № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року. (а.с. 25)
Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 27 лютого 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року, загальна кількість боржників складає 872. Загальна сума заборгованості становить 11 546 786,46 грн. (а.с. 26)
Копією платіжної інструкції № 70284 від 27 лютого 2023 року підтверджується перерахування ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" коштів ТОВ "Мілоан" за Договором факторингу № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року. (а.с. 26 зворотний бік)
Згідно із Витягом з Реєстру боржників від 27 лютого 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27 лютого 2023 року, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року в розмірі 32 200,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 700,00 грн. - заборгованість за відсотками; 500,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с. 27)
Відповідно до виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року, загальна заборгованість за договором складає 37 300,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 800,00 грн. - заборгованість за відсотками; 500,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту. (а.с. 16)
12 вересня 2025 року позивачем направлено на адресу відповідача письмову претензію № 22356954/46, з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року в розмірі 37 300,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 800,00 грн. - заборгованість за відсотками; 500,00 грн. - заборгованість за комісією за видачу кредиту. (а.с. 27 зворотний бік)
Згідно із копією трудової книжки серії НОМЕР_4 , 20 січня 2017 року ОСОБА_1 прийнята на посаду укладальника-пакувальника до цеху № 3. 23 травня 2022 року її звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с. 61-62)
Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13 січня 2023 року внесено відомості за № 12023121070000043 про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України з наступною фабулою: 13 січня 2023 року до ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт від Департаменту кіберполіції про те, що до них звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 25 травня 2022 року та по теперішній час проживає за кордоном, повідомило про те, що невідома особа, шахрайськими діями, з використання електро-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами, чим спричинила матеріальну шкоду на суму 4 530,00 грн. (а.с. 57-58, 59, 60)
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною 3 ст. 207 ЦК України встановлено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до договору та надсилаються іншій стороні цього договору.
З правового висновку Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом та без отримання листа на електронну адресу чи SMS-повідомлення на номер телефону позичальника, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт кредитора за допомогою логіна та пароля, кредитний договір не був би укладений, тобто відповідає внутрішній волі позичальника.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно із п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
У позовній заяві та відповіді на відзив представник позивача зазначає, що кредитний договір № 7165784 від 06 грудня 2022 року укладений в електронній формі та від імені його сторін підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
З долученої до позову довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 06 грудня 2022 року о 09 год. 59 хв. ідентифікована ТОВ "Мілоан" за допомогою одноразового ідентифікатора W94605, надісланого на номер телефону НОМЕР_3 . Разом з тим, зазначена довідка сформована самим кредитодавцем ТОВ "Мілоан" та не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації відповідача при укладенні кредитного договору.
Крім того, згідно з довідкою про недоставлення смс-повідомлення від 30 жовтня 2025 року, номер телефону НОМЕР_3 , який зазначений в Анкеті-заяві на кредит № 7165784 та в Договорі про споживчий кредит № 7165784, є недоступним. (а.с. 43)
Також, АТ "Ощадбанк" на ухвалу суду від 18 березня 2026 року про витребування доказів надало відповідь, що зазначена в резолютивній частині ухвали банківська платіжна картка з частковим номером НОМЕР_1 на ім`я гр. ОСОБА_1 не відкривалася.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан", відсутні докази отримання та користування відповідачем коштів згідно з договором.
Щодо наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 88528778 від 06 грудня 2022 року, наданого позивачем на підтвердження виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 (позичальнику) на її картковий рахунок № НОМЕР_5 згідно кредитного договору, суд зазначає наступне.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23).
Суд вважає, що платіжне доручення № 88528778 від 06 грудня 2022 року, згідно якого 06 грудня 2022 року проведена успішна транзакція на суму 10 000,00 грн. на картку № НОМЕР_5 , не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів, оскільки платіжне доручення не містить будь-яких відміток банку про його виконання (підпису уповноваженого працівника банку, штампу або печатки банку тощо).
Таким чином, судом не встановлено перерахування коштів ТОВ "Мілоан" та отримання їх відповідачем, оскільки копія платіжного доручення № 88528778 від 06 грудня 2022 року не є належним та допустимим доказом, так як в порушення вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 року № 163, надана суду копія платіжного доручення не містить обов`язкових реквізитів.
Крім того, копія Відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом наявності заборгованості.
Що стосується наданого позивачем розрахунку заборгованості, то сам по собі розрахунок без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником не є підтвердженням наявності заборгованості. Такий розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такий розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не надані належні докази, а саме первинні документи, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та за якими можливо встановити факт дійсного перерахування та отримання коштів відповідачем, а також впевнитись в дійсній сумі заборгованості.
Відповідно до п. 10 Постанови Правління НБУ "Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)" від 03 листопада 2021 року № 113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі номер 4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Верховний Суд у постанові від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18 дійшов правового висновку про те, якщо кредитор не надав документи, які підтверджують факт видачі кредиту, то суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем коштів відповідно до умов кредитного договору № 7165784 від 06 грудня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17 зазначив, що: "В оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків."
Натомість, позивач, звертаючись з позовом до суду, не надав належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 7165784 від 06 грудня 2022 року в розмірі 37 300,00 грн.
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, встановивши відсутність у матеріалах справи доказів того, що саме відповідачем застосовано будь-яким способом ідентифікатор електронного підпису, відсутність доказів отримання відповідачем цього одноразового ідентифікатора, відсутність доказів реєстрації саме відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, а також відсутність доказів отримання ОСОБА_1 коштів згідно кредитним договором, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8 000,00 грн. згідно із ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід віднести за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1054, ЦК України, ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати позивача віднести за його рахунок.

Відомості про сторін:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", ЄДРПОУ 35234236, місце знаходження за адресою: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, буд. 1, корпус 28;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , УНЗР 19670611-04966, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 355 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду 
Кіровоградської області        Ю.І. Макарова