Справа № 305/417/26
Номер провадження 3/305/155/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року          м. Рахів
Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Попова О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від державної служби України з безпеки на транспорті відділ держаного нагляду (контролю) у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПП 015113 від 03.02.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 03.02.2026 року о 12 год. 40 хв. в м. Рахів по вул. Київська, 209, на ТЗ марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення в кількості 8 чоловік по маршруту м. Рахів – с. Богдан, без одержання ліцензії, яка передбачена п.24 ст.7 «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив, ч.1 ст.164 КУпАП. Порушення порядку провадження господарської діяльності. 
ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні суду ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що обстави вини викладені в протоколі не визнає, а також пояснив, що дійсно підвозив сусідів у лікарню та грошей з них не брав. 
Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). 
Відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст. 3, 42 ГК України, ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», ст.1 ЗУ «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність). Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії. 
Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015року перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування. 
Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05квітня 2001року визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі. 
Ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, є факт надання послуг за винагороду, що і становить суть господарської діяльності. 
Проте в протоколі, а також в матеріалах даної справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням громадян з наданням платних послуг. 
Відсутні пояснення громадян, яких перевозив ОСОБА_1 , свідків, а також підтвердження здійснення ним такої діяльності з метою отримання прибутку, тобто те, що останній отримував від громадян грошові кошти за їх перевезення. 
Окрім того, статтею 42ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. 
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. 
Тобто, систематичною вважається діяльність уразі, коли надання послуг здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП. 
Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про здійснення ОСОБА_1 регулярних пасажирських перевезень. А також відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП, оскільки не доведено, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії (систематично), а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід та вчиняв такі дії систематично. 
Відповідно до частини 2 статті 251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення. Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. 
Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. 
Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 
У відповідності до ч. 1 п. 1. ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП, судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок, слід віднести за рахунок держави. 
На підставі ст. 62 Конституції України, 7, 164, 246, 251, 252, 256, 280, 247, 283-285 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок віднести за рахунок держави. 
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її проголошення.

Суддя:      О.М. Попова