Справа № 143/735/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
представника позивачів – адвоката Царківського О. Ю.,
відповідачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, –
встановив:

У серпні 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі просять визнати в порядку спадкування за законом право власності за кожним з них на спадкове майно, яке належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0014 та на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0015, що розташовані на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, які належали ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов мотивований тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачів – ОСОБА_6 , якій за життя на праві власності належали житловий будинок з господарськими спорудами та чотири земельні ділянки, розташовані на території колишньої Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.
Спадкоємцем за заповітом після її смерті був її син – батько позивачів ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачів ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі належні йому на момент відкриття спадщини права та обов`язки, зокрема, майнові права на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та чотири земельні ділянки.
Позивачі прийняли спадщину у встановлений законом строк шляхом подання заяв про прийняття спадщини до Погребищенської державної нотаріальної контори.
Однак державний нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори позивачам відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. 
Крім позивачів, право власності на 1/4 частину зазначеного нерухомого майна належить відповідачці ОСОБА_1 , яка реалізувала своє спадкове право шляхом звернення до суду.
За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачі звернулися до суду із цим позовом. 
Ухвалою судді від 18.08.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалами суду від 17.09.2025 та 22.10.2025 витребувано копії спадкових справ щодо майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та щодо майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 13.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду про суті.
В судовому засіданні представник позивачів – адвокат Царківський О. Ю. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 , в присутності її законного представника ОСОБА_7 , позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії IV ВН № 000267 від 15.03.2002 ОСОБА_6 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 22).
Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії IV ВН №000268 від 15.03.2002 ОСОБА_6 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 23).
Згідно з відомостями Державного земельного кадастру ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 2,1329 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523486800:01:002:0014, розташованої на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 24, 25).
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 2,1329 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523486800:01:002:0015, розташованої на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 26, 27).
21.09.2017 ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Лабан Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 60, згідно із яким все своє майно заповіла на користь свого сина ОСОБА_5 (а. с. 39).
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Станилівка Погребищенського району Вінницької області ОСОБА_6 померла (а. с. 14).
На момент смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_8 (а. с. 40, 41).
Як вбачається із матеріалів спадкової справи від 29.10.2019 №386/2019 щодо майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву про прийняття спадщини за заповітом після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 подав її син ОСОБА_5 (а. с. 92).
Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_8 , який досяг пенсійного віку, вважався «повнолітньою непрацездатною дитиною» у розумінні ч. 1 ст. 1241 ЦК України та мав право на обов`язкову частку у спадщині (а. с. 96 на звороті).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із нею в одному житловому будинку (а. с. 96).
Отже, ОСОБА_8 , незалежно від змісту заповіту, складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, успадкував 1/4 частку спадкового майна як особа, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Зазначена частка після його смерті перейшла у спадщину та була успадкована відповідачкою ОСОБА_1 .
Таким чином, як вбачається з матеріалів спадкової справи від 29.10.2019 №386/2019 щодо майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола її спадкоємців увійшли: її син – ОСОБА_8 , як спадкоємець першої черги за законом, який мав право на обов`язкову частку у спадщині та успадкував 1/4 частку спадкового майна; та син ОСОБА_5 , як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину у розмірі 3/4 часток спадкового майна.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориспіль Бориспільського району Київської області помер ОСОБА_5 (а. с. 15).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи від 21.08.2020 № 296/2020 відкритої щодо майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяви про прийняття спадщини після його смерті, у встановлений законом строк подали його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви про відкликання чи скасування зазначених заяв (а. с. 113, 118).
Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та позивачами підтверджується копіями свідоцтв про народження та копіями свідоцтв про шлюб/одруження позивачів (а. с. 16-21).
Листами від 09.07.2025 №№ 364/01-16, 265/01-16, 266/01-16 державний нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори Швець О.В. відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та дві земельні ділянки площами по 2,13 га кожна, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на вказані об`єкти нерухомого майна (а. с. 28-30).
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.10.2024 у справі № 143/288/23 за відповідачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на 1/4 частину нерухомого майна, яке належало ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 55, ст. 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.
Згідно із ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦП України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частини 1, 2 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Згідно п.п. «б», «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У відповідності до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав.
Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Суд, дослідивши надані позивачами документи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Такий висновок суду обумовлений тим, що спадкодавець був власником зазначеного у позові спадкового майна, позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак, позбавлені можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_5 .
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у встановлений законом строк прийняли спадщину, проте мають перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про необхідність захисту їхніх майнових прав шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/4 частку земельних ділянок відповідно до приписів ч. 1 ст. 1267 ЦП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, у разі задоволення позову – на відповідача.
Разом із тим, зважаючи на волевиявлення позивачів залишити судові витрати за собою, а також з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ними судовий збір не підлягає стягненню із відповідачки на їхню користь.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 354 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0014, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000267 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0015, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000268 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0014, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000267 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0015, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000268 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0014, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000267 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
на 1/4 частину земельної ділянки площею 2,1329 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523486800:01:002:0015, що розташована на території Станилівського старостату Вінницького району Вінницької області, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 000268 від 15.03.2002 належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачі:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька: АДРЕСА_4 ;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 25.03.2026.

Суддя