Справа № 761/22048/25
Провадження № 2/761/2507/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді -      Фролової І.В.,
секретаря судового засідання -    Коломійця А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Прокудіна Владислава Вікторівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 27 серпня 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 12 травня 2001 року по день смерті спадкодавця.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був ОСОБА_1 відчимом.
ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш з 27 серпня 1986 року по 26 січня 1993 року та з 12 травня 2001 року по день смерті спадкодавця.
У зв`язку з наведеним зазначає, що оскільки є спадкоємцем четвертої черги, має право на частину спадщини після померлого ОСОБА_3 . Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
21 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що Зз огляду на те, що встановлення Позивачеві факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно йому для отримання права на спадщину за законом разом із спадкоємцем третьої черги та самостійно не породжує юридичних наслідків, факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача.
Окремо відповідач зазначає, що позивач не навів жодних конкретних фактів або доказів, які б підтверджували наявність спільного побуту чи взаємних прав та обов`язків.
27 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що до відзиву не додано жодного доказу, який підтверджує наявність родинних відносин відповідача та померлого ОСОБА_3 . 
Позивач також зазначає, що ОСОБА_3 був вітчимом ОСОБА_1 , вони проживали однією сім`єю з 1986 року. На час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (матері позивача) ОСОБА_1 було 4 роки. ОСОБА_1 , як малолітній, був членом сім`ї своєї матері та вітчима, перебував на їх утриманні. ОСОБА_3 перебував у шлюбі з матір`ю позивача, ОСОБА_4 , з 27.08.1986 р. по 26.01.1993 р. (більше 6 років) та з 12.05.2001 р. по 19.10.2016 р. (більше 15 років).
03 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що Позивач не надав доказів на підтвердження тривалого та безперервного спільного проживання протягом щонайменше п`яти років до відкриття спадщини. Навпаки, наявні проміжки часу, коли він міг проживати окремо.
Відповідач також зазначає, що Позивач не довів жодного факту участі спадкодавця у його утриманні ні до, ні після досягнення повноліття, не навів доказів спільних фінансових чи побутових зобов`язань.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні заявниця разом зі своїм представником просили задовольнити заяву в повному обсязі.
Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 30 вересня 1982 року.
07 травня 1985 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 07 травня 1985 року. Після розлучення ОСОБА_6 поновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
27 серпня 1986 року мати позивача, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 27 серпня 1986 року. 
26 січня 1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 26 січня 1993 року.
12 травня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 від 12 травня 2001 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 19 жовтня 2016 р.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Владиславою Вікторівною заведена спадкова справа №2/2025.
Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для підтвердження права на спадщину за законом, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно з положеннями статті 1258 ЦК України  спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно з ч. 1 ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Відповідно до ч.1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Суд зауважує, що з матеріалів спадкової справи №2/2025 не вбачається наявність заповіту чи спадкоємця першої або другої черги. 
Згідно з матеріалами спадкової справи №2/2025 ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яку зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №3.
Як вбачається з долученої до відзиву на позовну заяву довідки про склад спадкоємців, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Владиславою Вікторівною, станом на 18 лютого 2025 року ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 .
Згідно з архівною довідкою №068-068/К-1658-2887 від 17 грудня 2024 року, наданою Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Державний архів м. Києва, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження Ленінського районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва проведений відповідний запис №2359 від 10 грудня 1937 року. Батьками ОСОБА_9 зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого повторно, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . 
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьками вказані: ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_8 є сестрою ОСОБА_2 , а отже останній є спадкоємцем третьої черги як рідний дядько ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці наступної черги набувають право на спадкування лише за умови відсутності спадкоємців попередньої черги або у разі їх усунення від спадкування, неприйняття спадщини чи відмови від неї.
Матеріали спадкової справи №02/2025 не містять відомостей про усунення ОСОБА_2 від права спадкування, так само як не містять відомостей про неприйняття спадщини чи відмови від неї. Оскільки ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , він має право на спадкування перед будь-якими спадкоємцями наступних черг.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Судова практика Верховного Суду (постанови від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16, від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 712/14547/16-ц, від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц, від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, від 31.05.2022 у справі № 554/8629/17, від 08.05.2024 у справі № 216/5984/21) підтверджує: встановлення лише факту спільного проживання недостатнє . Необхідно довести наявність саме сімейних відносин, які проявляються у спільному бюджеті, спільному харчуванні, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла та його ремонт, наданні взаємної допомоги, наявності домовленостей про користування житловим приміщенням тощо.
ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначив, що проживав з ОСОБА_3 з 27 серпня 1986 року по 26 січня 1993 року та з 12 травня 2001 року по день смерті спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас позивачем не долучено належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність спільного побуту чи взаємних прав та обов`язків між ним та ОСОБА_3 . 
Щодо факту спільного проживання з позивачем суд зазначає наступне.
Стосовно посилання позивача на те, що факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 може бути підтверджений показанням свідка, ОСОБА_13 , суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц та від 22.04.2021 у справі № 707/2882/19 наголосив, що самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю- вони мають підтверджуватися іншими належними та допустимими доказами.
Свідок може підтвердити лише факт присутності ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , проте не може знати про наявність спільного побуту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Позивач посилається на реєстрацію місця проживання зі спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва №130858616 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 (з 26 листопада 1992 року) та ОСОБА_3 (з 26 листопада 1992 року по 19 грудня 2024 року).
Реєстрація позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 зі не свідчить наявність спільного бюджету, спільних витрат чи взаємних прав та обов`язків, які є обов`язковими ознаками сім`ї згідно зі статтею 3 СК України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).
З урахуванням встановлених обставин справи, суд враховує, що лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.
Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними, допустимими та безспірними доказами, що є його процесуальним обов`язком в силу ст. 12, 81 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 як рідний дядько померлого є спадкоємцем третьої черги та належним чином прийняв спадщину, що згідно зі статтею 1258 ЦК України виключає право на спадкування для осіб наступних черг. 
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент смерті останнього, а реєстрація їх за однією і тією ж адресою не підтверджує існування між ними взаємних прав та обов`язків. 
Таким чином, за наявності законного спадкоємця попередньої черги ОСОБА_2 , вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню через недоведеність сімейного характеру їхніх відносин.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Разом з тим, вказував, що це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19).
Таким чином, суд, вирішуючи спір між сторонами, встановив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Щодо судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 265, 273, 280 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Прокудіна Владислава Вікторівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 ,
ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий,
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Владислава Вікторівна, адреса - АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення виготовлений 18 березня 2025 року.

Суддя: