Справа № 453/161/26 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 33/811/535/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Калинича Ярослава Антоновича на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 12 березня 2026 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
– адвоката Калинича Я.А.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 23 січня 2026 року о 19:34 год. по вул. Князя Святослава у м. Сколе Стрийського району Львівської області, керував належним йому транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зміна забарвлення шкірного покриву обличчя – неприродна блідість; розширені зіниці очей, що не реагують на світло; уповільненість рухів та мови; поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння із доставленням його у ВП «Лікарня інтенсивного лікування КНП «ТМО «СМОЛ», із застосуванням при цьому технічних засобів відеозапису, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху України. 
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Калинич Я.А. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, при цьому, суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки останній погоджується поїхати до медичного закладу, однак, тільки не в автомобілі працівників поліції. Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції щодо застосування працівниками поліції відеозйомки, оскільки така є фрагментальною; ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння. Звертає увагу на те, що працівниками поліції не складалося направлення водія до медичного закладу. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . 
Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Калинича Я.А. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд   приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.
Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 573948 від 23 січня 2026 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу у ВП «Лікарня інтенсивного лікування КНП «ТМО «СМОЛ», з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 січня 2026 року; відеозаписом події, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 573948 від 23 січня 2026 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти відповідний огляд, а бажав їхати в медичний заклад у своєму транспортному засобі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан, в тому числі наркотичного сп`яніння, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і проводиться в присутності поліцейського.
Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними доводи адвоката Калинича Я.А. про те, що поліцейським не було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки таке наявне в матеріалах справи на а.с. 4. 
Поряд з цим, оформлення поліцейським направлення на проходження огляду в медичному закладі водієм, який відмовився пройти такий огляд на місці зупинки автомобіля за змістом норм ч.6 ст.266 КУпАП, п.6,8 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 110, п.8 Розділу ІІ, Розділу ІІІ Інструкції, затвердженої наказом МОЗ, МВС від 09 листопада 2015 року N 1452/735 є лише документальним оформленням ініціювання поліцейським проведення огляду водія в медичному закладі із поданням цього документу відповідному лікарю, і не є винятково обов`язковою умовою без якої процедура огляду водія в медичному закладі лікарем вважається неправильно розпочатою чи недійсною або непроведеною взагалі.
Отже, вищевказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим покликання в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими. 
Що стосується покликань адвоката Калинича Я.А. про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.  
Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Таким чином, твердження адвоката Калинича Я.А. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Калинича Я.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 12 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права 

керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік – без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.