Справа № 344/11077/25 
Провадження № 33/4808/128/26 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 31 липня 2025 року щодо нього за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП, - 
в с т а н о в и в:
З матеріалів справи, слідує, що 19.06.2025 року о 23 год 15 хв. по вул. Петлюри, 2, у м. Івано-Франківську, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Drager Alcotest 6810" тест №5673 результат огляду позитивний 2,10%. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України.
Також, 19.06.2025 року о 23 год 15 хв. по вул. Петлюри, 2, у м. Івано-Франківську, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним при здійсненні руху заднім ходом, не переконався у безпечності маневру та допустив зіткнення із транспортним засобом марки Toyota Land Cruiser Prado" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.9 ПДР України. 
Постановою Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 605 гривень 60 копійок.
Оскаржуючи вказану постанову ОСОБА_1 вважає її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм права а також з неповним дослідженням обставин справи, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Вказує, що суд спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду. 
Під час складання протоколів не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124, а факт вчинення правопорушень не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП. 
Просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції як пропущений з поважних причин, постанову суду щодо нього за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
В судове засідання призначене на 09.03.2026 року ОСОБА_1 та його захисник Хоптій М.В. не з`явились.
Захисник Хоптій М.В. черговий раз подав клопотання про відкладення розгляду справи.
Слід зазначити, що справа відносно ОСОБА_1 відкладалась шість разів.
Суддя зауважує, що захисник не вперше звертається до апеляційного суду із заявами у справі про відкладення розгляду справи, що свідчить про те, що ОСОБА_1 та його захисник не позбавлені можливості, щоб вчасно надати додаткові пояснення чи докази.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника за наявними матеріалами справи.
Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Що стосується пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції то його слід поновити як пропущений з поважних причин.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункти 2.9а, 2.3б, 10.9, Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові суду доказами, яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №367084, ЕПР №3670097, від 20.06.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами, роздруківкою приладу "Драгер" результат позитивний 2,10 проміле, інформаційною довідкою про наявність посвідчення водія, зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення, розпискою до протоколу, письмовими поясненнями ОСОБА_2 .. 
Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви їх достовірності відсутні. 
Суддя, розглядаючи справу, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.
Що стосується апеляційних доводів, що судом не доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, а також вчинення ним ДТП то вони є недоведеними, та спростовуються наступним.
Працівники поліції, які безпосередньо були на місці дорожньо-транспортної пригоди достовірно встановили, що транспортним засобом "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_1 про, що зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення.
Отже, обставини, на які покликається апелянт, не можуть бути взяті до уваги.
Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП повністю доведена дослідженими судом доказами.
Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, та складанні протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. 
Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративних протоколах, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
З урахуванням вищевикладеного, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Інші підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених районним судом обставин події.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 31.07.2025 року.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.07.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - без змін.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду Б.І. Кукурудз