ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/573/26 Справа № 181/512/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Савюк К.О. (в режимі відеоконференції),  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Савюк Кристини Олександрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 11 лютого 2025 року близько 10 год 05 хв у с-щі Межовій по вул. Елеваторній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку під відеозапис на бодікамеру поліцейського №795601, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови суду як незаконної та необґрунтованої з огляду на процесуальні порушення та недоведеність складу правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом було порушено строки та порядок повідомлення про розгляд справи, оскільки між датою призначення 23.12.2025 та датою розгляду справи - 26.12.2025 минуло лише три дні, що є недостатнім для належної підготовки до захисту та забезпечення реалізації процесуальних прав.
Повідомлення про судове засідання було направлено через підсистему “Електронний суд” лише захиснику. Водночас особу, яка притягується до відповідальності, належним чином не повідомили.
За таких умов суд розглянув справу за відсутності особи, без підтвердження її належного повідомлення, що є порушенням ст. 268, 277, 280 КУпАП і призвело до істотного обмеження права на захист.
Вказує, що стороною захисту були подані клопотання про витребування доказів та про визнання окремих доказів недопустимими, однак суд не розглянув ці клопотання, не надав їм правової оцінки та не навів мотивів відмови у їх задоволенні, що позбавило сторону захисту можливості вплинути на збирання та оцінку доказів.
У матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом. Так, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить жодних кадрів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки транспортного засобу.
Захисник вважає, що оцінка працівником поліції «ознак сп`яніння» є припущенням. На відеозаписі ОСОБА_1 поводиться спокійно, логічно відповідає на запитання, у нього відсутні ознаки сп`яніння (нечітка мова, втрата рівноваги тощо). Поліцейські лише зазначили, що «чують запах алкоголю», але не змогли пояснити його джерело, що свідчить про суб`єктивність і припущення, а не доказ.
Також поліцейськими було порушено порядок огляду водіїв, оскільки не було проведено первинну перевірку (видих повітря у бік поліцейського), не забезпечено транспортування до медичного закладу належним чином, не враховано статус військовослужбовця та вимоги щодо участі військової служби правопорядку.
Зазначає, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, повернувся безпосередньо з бойових позицій, мав фізичну втому, що документально підтверджено. Однак заходи з належного оформлення та залучення ВСП не проводилися, що є істотним порушенням встановленого порядку.
Враховуючи наведене, захисник просить постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи думку захисника Савюк К.О., яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим провести апеляційний перегляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Савюк К.О. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Додатково вказувала на відсутність на відеозапису факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також на те, що ОСОБА_1 на той момент виконував обов`язки ві1йськової служби, а тому повинні були бути залучені до складанню адмінпротоколу працівники ВСП, чого зроблено не було.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та направлення на огляд на стан сп`яніння, рапорт працівника поліції, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №830734 від 11.02.2025, складеного стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 11.02.2025 о 10 год 05 хв у смт Межова по вул. Елеваторній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку під відеозапис на бодікамеру поліцейського № 795601, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності” зазначено “на окремому аркуші”.
Вказано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, про що у відповідній графі наявний власноручний підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.02.2025, останній відмовився від надання пояснень, відповідно до ст. 63 Конституції України (а.с.2).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння — різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Драгер 6810 не проводився у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 . Акт підписаний працівником поліції, що його складав та водієм ОСОБА_1  (а.с.6).
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 11.02.2025 о 10.10 годині водія ОСОБА_1 направлено на закладу охорони здоров`я у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння — різкий запах алкоголю з порожнини рота (а.с.7).

З рапорту поліцейського СРПП ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області убачається, що під час патрулювання смт Межова по вул. Елеваторній за порушення ПДР було зупинено автомобіль ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння — різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова. На пропозицію пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6810 або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився під відеозапис на боді камеру поліцейського. Стосовно водія були складені адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.9).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 274761 від 11.02.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на одному DVD-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.14), на якому наявний один файл під назвою «Грицак 11.02».
На відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 , який перебуває разом з іншим чоловіком на узбіччі біля припаркованого автомобіля, про допущені ним порушення правил дорожнього руху, які були підставою для зупинки транспортного засобу — брудні номерні знаки на транспортному засобі. Ці обставини водієм ОСОБА_1 не заперечувались. Крім цього працівники поліції, спілкуючись із ОСОБА_1 , виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме — різкий запах алкоголю з порожнини рота, про що повідомили водія та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотеста Драгер на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, від чого водій ОСОБА_1 категорично відмовився (10:21:09 годин). Відтак, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268КУпАП.
На переконання апеляційного суду досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.
Фактичні обставини, зафіксовані на зазначених відеофайлах, зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Як убачається з відеозапису, зазначені обставини підтвердив сам водій ОСОБА_1 , повідомивши працівникам поліції о 10:13:56 годині про те, що він дійсно керував транспортним засобом, сів за кермо перед смт. Межова, так як його товариш боявся керувати авто в населеному пункті.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи про відсутність фіксування на відео керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , як підстави для висновку про недоведеність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що наявність у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння є припущенням по ліцейських, що ОСОБА_1 , відповідно до відеозапису, поводився спокійно, логічно відповідав на запитання, у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, - є безпідставними.
Вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння. 
Протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ані ОСОБА_1 , ані його захисник Савюк К.О. не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. 
Стосовно доводів захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений за участі працівників військової служби правопорядку, суд відхиляє цей аргумент як такий, що ґрунтується на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Отже, на переконання апеляційного суду, в контексті положень статті 266-1 КУпАП, наявність у особи статусу військовослужбовця, але без наявності вищезазначених обставин, не створює підстав для залучення посадових осіб, уповноважених на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, для складання матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, зокрема і за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Матеріали справи не містять об`єктивних даних та стороною захисту не надано належних доказів тому, що при встановлених судом обставинах ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, знаходився при виконані обов`язків військової служби.
Оскільки протокол серії ААД № 830734 від 11.02.2025 складений за ч.1 ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_4 , який на момент зупинки керував не військовим автомобілем та не виконував обов`язки військової служби, його огляд на стан сп`яніння правомірно проведений за правилами ст. 266 КУпАП. Тому отримана на запит апеляційного суду відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026 про не залучення працівників ВСП до складання адмінпротоколу відносно ОСОБА_4 за вчинення ним 10 лютого 2025 року правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не спростовує правильність висновків місцевого суду.
Щодо доводів сторони захисту про порушення місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд зазначає, що розгляд адміністративної справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 було відкладено вісім разів — 08.04.2025, 30.05.2025, 02.07.2025, 29.07.2025, 07.11.2025, 03.12.2025, 12.12.2025 та 22.12.2025, зокрема і через клопотання захисника та неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції (за заявою адвоката) у зв`язку із відсутністю електропостачання. Тому, враховуючи вимоги щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, що ОСОБА_1 та його захисник були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи за три доби до дня розгляду справи в суді, як це передбачено вимогами ст. 277-2 КУпАП; захисник подав до суду клопотання про закриття адміністративного провадження та письмові пояснення по справі, які досліджені судом та долучено до матеріалів провадження; а також враховуючи перебіг строків, передбачених вимогами ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доцільність провести судовий розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого через вимоги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 
Не впивають на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення і апеляційні доводи адвоката про те, що суд не розглянув її клопотання про визнання диску з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції недопустимим доказом, також про витребування доказів відсутності працівників ВСП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки як убачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи сторони захисту, викладені у клопотаннях та письмових поясненнях, зроблено аналіз доказів. У своїх висновках суд навів належні мотиви, з яких взяв до уваги одні докази і відхилив інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується й апеляційний суд.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Аналізуючи клопотання захисника про застосування аналогії закону та зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, апеляційний суд вважає його таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Аналогія закону - це спосіб подолання прогалин у праві, коли відсутня конкретна норма для регулювання певних суспільних відносин, але є інша норма, яка регулює подібні відносини. Іншими словами, якщо конкретна ситуація не врегульована законом, але є схожа, то застосовується закон, що регулює цю схожу ситуацію. 
Натомість чинні положення КУпАП не містять норми, яка б передбачала процесуальну можливість для зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення з наведених захисником підстав на противагу положенням ст.335 КПК України, на яку посилається апелянт та яка регулює порядок зупинення кримінальних проваджень.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної захисника Савюк К.О. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Савюк Кристини Олександрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення, а постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО