П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42340/25	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
повний текст судового рішення
складено 19.01.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Голуб В.А.,
суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О., 
розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року про повернення позовної заяви позивачеві у справі № 420/42340/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд (сформовано 23.12.2025) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» до Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України, в якій позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.05.2025 № 12910527/30390020 про відмову у реєстрації податкової накладної від 27.12.2024 № 9;
зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 9 від 27.12.2025, вважати податкову накладну прийнятою та зареєстрованою датою направлення до податкового органу.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності пропуску строку звернення до суду.
Через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду 13.01.2026 від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду надано заяву про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду, - відмовлено. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» до Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «КБ «Теплоенергоавтоматика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 19.01.2026 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» на те, що визначення моменту початку перебігу строку звернення до адміністративного суду не може зводитися до формального встановлення дати прийняття рішення суб`єкта владних повноважень або дати завершення процедури адміністративного оскарження. 
Апелянт вказує, що у спорах щодо реєстрації податкових накладних порушення прав платника податків не вичерпується моментом прийняття рішення контролюючого органу. Таке порушення має триваючий характер, оскільки негативні наслідки рішення існують у часі та щоденно впливають на можливість реалізації прав, гарантованих Податковим кодексом України. 
Апелянт зазначає, що ним наведено об`єктивні обставини, які у період, що припадає на строк звернення до суду, діяли одночасно та істотно ускладнювали можливість підготовки і подання процесуальних документів, а саме: тривалі та системні аварійні й стабілізаційні відключення електропостачання у місті Одеса та місті Київ; перебої у роботі інтернет-зв`язку та нестабільна робота електронних державних сервісів; обмеження доступу до електронних систем, що використовуються для підготовки та подання процесуальних документів; безпекові обмеження, пов`язані з постійними повітряними тривогами та необхідністю перебування працівників в укриттях. Зазначені обставини мали не поодинокий, а тривалий та системний характер, що унеможливлювало стабільну організацію роботи підприємства, зокрема юридичного супроводу та підготовки узгоджених процесуальних документів у встановлені законом строки. Крім того, у спірний період фактична діяльність апелянта здійснювалася територіально у двох містах Одесі та Києві, що в умовах одночасних відключень електропостачання та безпекових обмежень істотно ускладнювало координацію дій, обмін документами та забезпечення безперервності роботи.
Відповідачі своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 4 вказаної статті Кодексу якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Абзацами першим - третім пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Згідно з п. 58.19 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.
Зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 Податкового кодексу України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних / розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.
Отже, Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами статті 122 КАС України, а не Податкового кодексу України.
Відтак, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податкового кодексу України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податкового кодексу України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постановах Верховного Суду від 14.08.2024 по справі № 420/12488/24, від 01.05.2025 по справі № 520/21841/24.
Предметом спору у даній справі є оскарження Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.05.2025 № 12910527/30390020 про відмову у реєстрації податкової накладної від 27.12.2024 № 9 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач використав досудовий порядок вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження). 
Зокрема, 10.06.2025 позивач направив до ДПС України скаргу на рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.
Водночас, 23.06.2025 ДПС України направила позивачу в електронний кабінет рішення за результатами розгляду скарги, яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» залишено без задоволення. 
За таких обставин, з позовом щодо оскарження рішення від 27.05.2025 позивач мав звернутися у тримісячний строк, тобто до 24.09.2025.
При цьому, позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» до Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2025 року (сформовано 23 грудня 2025 року), тобто із значним пропуском строку звернення до суду.
Як слідує зі змісту ст. 123 КАС України подання до суду позовної заяви з пропуском строку звернення до суду не є безумовною підставою для застосування наслідків такого пропуску у вигляді повернення такої позовної заяви або залишення її без розгляду. Відповідний строк може бути поновлений ухвалою суду за наявності поважних, документально підтверджених причин його пропуску. При цьому, обов`язок доведення існування таких причин покладено на позивача, тобто особу, яка звертається на суду.
Обмеження строків звернення до адміністративного суду викликано, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Процесуальний строк звернення до суду передбачає забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Обґрунтовуючи наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» посилається на тривалі та системні аварійні й стабілізаційні відключення електропостачання у місті Одеса та місті Київ; перебої у роботі інтернет-зв`язку та нестабільну роботу електронних державних сервісів; обмеження доступу до електронних систем, що використовуються для підготовки та подання процесуальних документів; безпекові обмеження, пов`язані з постійними повітряними тривогами та необхідністю перебування працівників в укриттях. 
Крім того, апелянт стверджує, що у 2025 році фактична діяльність апелянта здійснювалася територіально у двох містах Одесі та Києві, що в умовах одночасних відключень електропостачання та безпекових обмежень істотно ускладнювало координацію дій, обмін документами та забезпечення безперервності роботи.
Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
В постанові від 16 травня 2024 року по справі № 420/28753/23 Верховний Суд вказав, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 990/102/22 зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. 
Перевіривши наведене позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції знаходить його таким, що у повному обсязі ґрунтується на суб`єктивному ставленні позивача до наведених ним обставин. Водночас, зазначені доводи жодним чином не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у більш стислі строки.
Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні та оголошення повітряних тривог не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. 
Такий підхід відповідає усталеній і послідовній практиці Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22, постанови Верховного Суду від 23.07.2024 по справі № 320/21139/23, від 30.07.2024р. по справі № 420/6964/24).
Додані до матеріалів справи докази підтверджують лише загальновідомі факти ведення повномасштабної війни проти України, зокрема ведення ракетних обстрілів, відключення світла тощо. Суд зауважує, позивачем не надано до суду жодних доказів, як саме повітряні тривоги та періодичні відключення електроенергії вплинули на роботу підприємства, зокрема з урахуванням того, що зазначені обставини є загальними як для суду, так і для всіх учасників судового процесу, проте у більшості випадків не заважають дотриманню процесуальних строків, визначених КАС України.
Таким чином, надані докази не підтверджують наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом саме позивача. 
На думку колегії суддів, самі по собі такі посилання не доводять того, що товариство було позбавлене реальної можливості на подання адміністративного позову у цій справі у встановлені процесуальним законом строки.
Колегія суддів зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).
Фактична діяльність апелянта територіально у двох містах (м. Одесі та м. Києві), на думку колегії суддів, належить суто до суб`єктивних факторів, заснованих на питанні організації праці, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» подав позов з пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку звернення до суду та не зазначив поважних причин для його поновлення.
Матеріали справи не містять доказів наявності обставин, які б не залежали від позивача та які б об`єктивно заважали йому реалізувати своє право на судовий захист шляхом звернення до суду у встановлений процесуальним законом строк з дотримання встановленої процедури. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» з підстав пропуску ним строку звернення до суду. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року про повернення позовної заяви позивачеві у справі № 420/42340/25, - залишити без змін.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року про повернення позовної заяви позивачеві у справі № 420/42340/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов  В.О. Скрипченко