Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 р. 	Справа № 440/14443/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2025, по справі № 440/14443/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.07.2025 №930030858746 про відмову в призначенні пенсії у зв?язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 30.06.2025 про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 у зв?язку з втратою годувальника відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХII.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 задоволено позовні вимоги.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.07.2025 №930030858746.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 про перехід з одного виду пенсії на інший та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначало, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону №1058 передбачено право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – не менше 30 років. Так, зазначає, що оскільки страховий стаж позивача становив 22 роки 2 місяці 7 днів, то відповідач вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення діяв в межах повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 набула право на державне пенсійне забезпечення та з 06.04.2009 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві.
Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_1 від 29.01.2025 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.04.2025 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та прийнято рішення від 07.07.2025 №930030858746 про відмову у призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.
Відповідачем до страхового стажу позивача зараховано всі періоди та в підсумку такий стаж становить 22 роки 02 місяці 07 днів, в той час як ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» необхідний страховий стаж визначено не менше 30 років.
Позивачка, не погодившись із відмовою відповідача, звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, визнавши належним способом захисту прав позивачки зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 про перехід з одного виду пенсії на інший.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч. 3ст. 45 Закону № 1058-IVпереведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч. 1ст. 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Частиною 3ст. 36 Закону №1058-IV передбачено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п. 1 ч. 2ст. 36 Закону №1058-IVнепрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Судовим розглядом встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та є дружиною померлого ОСОБА_2 .
30.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Підставою відмови пенсійного органу у переведенні на такий вид пенсії було те, що позивач не набула необхідного страхового стажу 30 рік, передбаченого пунктом 1 статті 26 Закону.
Аналізуючи наведені норми у взаємозв`язку з встановленими обставинами, колегія суддів зазначає, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV не ставить в залежність виникнення права дружини на отримання пенсії по втраті годувальника за її померлого чоловіка від наявного страхового стажу заявника за умови отримання нею пенсії за віком або ж після досягнення такою пенсійного віку.
З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.07.2025 №930030858746 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 про перехід з одного виду пенсії на інший та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги та не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ч. 1ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 440/14443/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов