Справа № 194/1354/25
Номер провадження № 2/194/807/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді      Корягіна В.О.,
за участю секретаря судового засідання   Клімової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2107259956589 у електронній формі. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», було укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору загальний розмір заборгованості за кредитним договором №2107259956589 складає 97029,94 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги – 91129,94 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2107259956589 від 13.03.2021 у розмірі 64900, 31 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги – 59000,31 грн., судовий збір у розмірі 2422,20 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позивач просить стягнути суму, що багаторазово перевищує тіло кредиту, за рахунок процентів, штрафів, пені та витрат на правничу допомогу. Такий розмір нарахувань на його думку є неспівмірним з основним зобов`язанням та порушує принципи справедливості, добросовісності та розумності. Вважає умови кредитного договору несправедливими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині процентів, штрафів, пені та витрат на правничу допомогу та залишити до стягнення виключно суму тіла кредиту — 5 900,00 грн. 
Представник позивача Ткаченко М.М. надала суду відповідь на відзив в якому зазначає, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору (п.1.4 Договору). Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Позивач та попередні кредитори не нараховували пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Зазначає, що відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування розміру заборгованості. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав певні умови договору несправедливими. Натомість, відповідач погодився, зі своєї сторони, на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень та визнаючи його умови, в тому числі щодо розміру процентної ставки. Щодо суми витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначає, що заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на відповідь на відзив, де зазначає, що доводи позивача про правомірність нарахування процентів лише з підстав їх передбачення договором є безпідставним. Крім того, зазначає, що він є військовослужбовцем ЗСУ, який виконує завдання із захисту України, а тому звільняється від сплати пені та штрафів під час виконання обов`язків військової служби. Отже, нарахування пені та штрафів за період його служби є незаконним та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просить провести розгляд справи без його участі, у зв`язку із проходженням ним військової служби та виконанням завдань із захисту України.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2107259956589, договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора V2, сума кредиту 5900,00 грн.
Згідно з п.1.3 Договору, орієнтований строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту.
Згідно з п. 1.4 Договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). 
Згідно п.1.4.2 Договору, в разі, якщо сума кередиту лишається не повернутою після орієнтованого строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.
Згідно з п. 1.9 Договору, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. 
Крім того, 13.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронному вигляді були підписані додатки до кредитного договору: заява-анкета, графік платежів та паспорт споживчого кредиту.
Згідно довідки від 23.02.2024 року виданої ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», 13.03.2021 року було перераховано кредитні кошти у розмірі 5900,00 грн. на номер картки № НОМЕР_1 , за кредитним договором №2107259956589.
01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 
Згідно платіжної інструкції від 03.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «Служба миттєвого кредитування» грошові кошти за відступлення права вимоги за договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 року.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2107259956589 в сумі 50871,88 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам – 44971,88 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №2107259956589 від 13.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на дату відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», а саме станом на 01.12.2021 року становить 50871,88 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам – 44971,88 грн.
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», було укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2107259956589 в сумі 97029,94 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам – 91129,94 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №2107259956589 від 13.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» на дату відступлення права вимоги ТОВ «Коллект Центр», а саме станом на 10.01.2023 року становить 97029,94 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам – 91129,94 грн.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2107259956589 від 13.03.2021 року перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 21.08.2025 року складає 97029,94 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам – 91129,94 грн. Заборгованість, що підлягає до стягнення врозмірі 64900, 31 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги – 59000,31 грн.
З моменту отримання права вимоги ТОВ «Коллект Центр» відсотки за кредитним договором не нарахувало.
Згідно Витягу з Наказу Командира військової частини НОМЕР_2 №103 від 28.05.2021 року, молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 .
Згідно довідки №2652/1778 від 04.02.2026 року, молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_3 .
Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , останній 28.05.2021 року на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом.
Згідно довідки №УВК/341 від 04.02.2026 року, ОСОБА_1 в період з 02.08.2025 по 26.08.2025, з 12.10.2025 по 28.10.2025, з 30.10.2025 по 19.01.2026, з 21.01.2026 по 03.02.2026 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. 
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
В ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»,  якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
У кредитному договорі зазначено, що підписаням цього договору позичальник підтверджує що, ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит.
Щодо твердження відповідача, що сума пред`явлена позивачем до стягнення набагато перевищує тіло кредиту, за рахунок процентів, штрафів, пені, та те, що умови договору є несправедливими, суд зазначає наступне.
З розрахунків заборгованості, складених первісними кредиторами та позивачем вбачається, що нарахування відсотків за користування, здійснювалось в межах строку дії кредитного договору (п. 1.9 договору) та на умовах, передбачених кредитним договором (п. 1.4 договору), який відповідач підписав особисто, за допомогою одноразового ідентифікатора V2. Також слід зазначити, що згідно розрахунків заборгованості, ні первісні кредиторі, ні позивач не здійснювали нарахування пені та інших видів штрафних санкцій, здійснювалось лише нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів відсутність заборгованості.
Окрім того, суд вважає за недоречним посилання відповідача на ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменьшення розміру неустойки, оскільки остання не нараховувалася.
Щодо наданих позивачем копій військових документів, що підтверджують факт проходження ним військової служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З наданих відповідачем документів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 28.05.2021 року та тільки з 02.08.2025 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України. Проте, нарахування відсотків здійснювалось з 13.03.2021 року по 12.03.2022 року, тобто у період, коли відповідач проходив військову службу за контрактом та не брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, тому пільги передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про захист військовослужбовців» в даному випадку не застосовуються.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.
01.07.2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги. 
Відповідно до Витягу з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року та заявки на надання юридичної допомоги №1148 від 01.07.2025 року згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено та погоджено у фіксованому розмірі, що становить 16000,00 грн.
В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Однак суд, враховує заявлене фактичне відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Тому вважає понесені представником позивача витрати на правничу допомогу неспівмірними, оскільки такі витрати не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від останнього значних зусиль та часу. 
Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 4000,00 грн.
На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2107259956589 від 13.03.2021 у розмірі 64900,31 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги – 59000,31 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 634, 638, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄРДПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ вул. Мечнікова буд. 3 офіс 306) заборгованість за кредитним договором №2107259956589 від 13.03.2021 у розмірі 64900,31 грн. з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 5900,00 грн., сума заборгованості по процентам на дату відступлення права вимоги – 59000,31 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄРДПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ вул. Мечнікова буд. 3 офіс 306) судовий збір у сумі 2422, 40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄРДПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ вул. Мечнікова буд. 3 офіс 306) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін