Справа № 135/348/26
Провадження № 2/135/350/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

20.04.2026  м. Ладижин 
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у розмірі 14 767 грн 50 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 вересня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики № 72295678, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого кредитодавець на засадах платності, строковості та зворотності перерахував грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 000 грн.
25 листопада 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено додаткову угоду № 8125908 до договору позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості на 90 днів та визначили графік погашення заборгованості.
ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором позики.
03 квітня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу № 033-030423, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Сіроко Фінанс» належні йому права вимоги до боржників.
04 травня 2023 року сторони на виконання вказаного договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги за № 04/05/23, внаслідок чого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року.
05 грудня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 05/12/25-1, відповідно до якого ТОВ «Сіроко Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Деал Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників. Цього ж дня сторони на виконання вказаного договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а саме непогашенням заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, останній просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у загальному розмірі 14 767 грн 50 коп., яка складається з заборгованості за: основною сумою боргу - 5 000 грн; відсотками – 9 767 грн 50 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача 2 662 грн 40 коп. судового збору та 4 500 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву до суду не подав, заперечень проти позову та доказів погашення заборгованості не надав.
ІІ. Процесуальні дії у справі
11 березня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача суд витребував докази від банківської установи, які надійшли на адресу суду 02 квітня 2026 року.
Представник позивача Ткаченко Ю.О. в позовній заяві та в поданому 14 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» клопотанні просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була надіслана відповідачу ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу його зареєстрованого місця проживання, зазначену в позовній заяві та підтверджену матеріалами справи. 
Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній». Інших відомостей про зміну місця проживання чи перебування відповідача, а також про наявність іншої поштової або офіційної електронної адреси матеріали справи не містять; повідомлень від відповідача з цього приводу до суду не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення судової кореспонденції рекомендованим листом на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання такого повідомлення належним, оскільки подальше отримання або неотримання листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічний підхід висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (провадження № 11-268заі18), наголосивши, що належне повідомлення має місце у разі надсилання судового документа на дійсну (реальну) адресу особи. Крім того, у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 Верховний Суд дійшов висновку, що поштові відправлення, повернуті з позначкою «закінчення терміну зберігання» чи подібним формулюванням, вважаються належно врученими за умови їх надсилання на адресу реєстрації фізичної особи.
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники справи зобов`язані інформувати суд про зміну свого місця проживання (перебування, місцезнаходження), а за відсутності такої заяви судові документи надсилаються на останню відому суду адресу і вважаються доставленими, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає чи не перебуває. 
За таких обставин суд доходить висновку, що шляхом направлення кореспонденції на зареєстровану адресу відповідача та отримання поштового повідомлення з відміткою «адресат відсутній» суд вчинив усі необхідні та достатні дії для належного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі та про її розгляд, що відповідає вимогам статей 128–131, 274, 280 ЦПК України та узгоджується з наведеними правовими висновками Верховного Суду.
ІІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Частина перша статті 280 ЦПК України передбачає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасної наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду чи повідомлень про поважні причини неявки не подавав, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень по суті спору не подав, доказів сплати заборгованості не надав.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явився в судове засідання без поважних причин. Представник позивача у позовній заяві та у поданому згодом клопотанні просила розглянути справу за її відсутності та прямо не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, чим виконано умову пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України щодо згоди позивача на заочний розгляд. 
За сукупності наведених обставин суд констатує наявність усіх передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України умов для ухвалення заочного рішення: відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, він у засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення спору. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в заочному порядку за правилами статей 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах доказів. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
26 вересня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та відповідачем  ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72295678 (а. с. 13, 15 зв.), згідно з умовами якого: сума кредиту – 5 000 грн (п. 2. 1.); строк позики/строк договору - 15 днів (п. 2.2.); дата надання позики – 26.09.2022, дата повернення позики – 11.10.2022, базова процентна ставка/день – 2,5% (п. 2.3.); рахунок позичальника – НОМЕР_1 (п. 28.).
Відповідно до п.5. (п.п.5.1.-5.3.) договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що «ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі».
На а.с. 23-32 Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), продукт «Легкий» (в редакції від 16 вересня 2022 року).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка є додатком № 1 до договору № 72295678 від 26 вересня 2022 року, загальна вартість позики становить 6 875 грн, з них: 5 000 грн - сума позики, 1 875 грн - відсотки за користування позикою. Кількість днів кредитування – 15, з 26.09.2022 по 11.10.2022 (а. с. 17 зворотна сторона).
Договір позики № 72295678 підписаний відповідачем 26 вересня 2022 року шляхом введення одноразового ідентифікатора «yP74Jz8i8k» в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджується довідкою (а.с. 20 зворотна сторона), згідно якою  ОСОБА_1 ідентифікований первісним кредитором через Систему BankID НБУ та йому на зазначену ним в анкеті адресу електронної пошти відправлено вказаний вище одноразовий ідентифікатор.
25 листопада 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та відповідачем  ОСОБА_1 (позичальник) до договору позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року було укладено додаткову угоду № 8125908 (а. с. 18 зворотна сторона -20), згідно з умовами якої: визначено графік реструктуризації заборгованості позичальника (п. 3.); змінено визначений у п. 2.2. строк позики/строк договору – 150 днів (п. 5.); нарахування процентів до останнього дня користування позикою здійснюється за базовою процентною ставкою на залишок суми основного боргу, за кожен день користування позикою (п. 2.3.); дата повернення позики – 23.02.2023 (п. 6.1.).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка є додатком № 1 до договору № 72295678 від 26 вересня 2022 року (зі змінами, внесеними згідно додаткової угоди № 8125908 від 25 листопада 2022 року), загальна вартість позики становить 12 190 грн, з них: 5 000 грн - сума позики, 7 190 грн - відсотки за користування позикою. Кількість днів кредитування – 150, з 26.09.2022 по 23.02.2023 (а. с. 19 зворотна сторона).
Додаткова угода № 8125908 підписана відповідачем 25 листопада 2022 року шляхом введення одноразового ідентифікатора «0b2qC1959g» в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджується довідкою (а.с. 20 зворотна сторона), згідно якою  ОСОБА_1 ідентифікований первісним кредитором через Систему BankID НБУ та йому на зазначену ним в анкеті адресу електронної пошти відправлено вказаний вище одноразовий ідентифікатор.
18 березня 2026 року АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-260313/47125-БТ (а.с. 64) повідомило суд, що на ім`я  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано платіжну картку №  НОМЕР_3 . Також надано виписку по вказаному картковому рахунку за період з 26 по 29 вересня 2022 року (а.с. 65-66), яка підтверджує факт отримання відповідачем коштів в позику у загальній сумі 5 000 грн, та користування ними.
Кредитні кошти в загальній сумі 5 000 грн одним траншем були перераховані ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 26.09.2022 за допомогою посередника - ТОВ «ФК «Фінекспрес» на платіжну картку відповідача №  НОМЕР_1 , що підтверджується роздруківкою електронної платіжної інструкції (а.с. 10).
Також на підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно договору позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року позивачем надано копію довідки за підписом директора ТОВ «ФК «Фінекспрес», в якій зазначено, що кредитні кошти в сумі 5 000 грн відправлені 26.09.2022  ОСОБА_1 шляхом зарахування на карту №  НОМЕР_1  (а.с.21 зворотна сторона) та копію листа від 05.12.2025 (вих. № 05/12/25-21102) за підписом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якому зазначено, що кошти за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року відправлені ОСОБА_1  (а.с.21).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надано розрахунок заборгованості за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року, згідно з яким станом на 04 травня 2023 року загальна сума заборгованості становила 14 767 грн 50 коп., яка складається з заборгованості за: основною сумою боргу - 5 000 грн; відсотками – 9 767 грн 50 коп. (а.с. 13-15).
03 квітня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 033-030423, відповідно до умов якого перша сторона передає (відступає) другій стороні за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі прав вимоги, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 33–36). ТОВ «Сіроко Фінанс» перерахувало відповідну плату за набуття права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 38).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 04/05/23, складеного 04 травня 2023 року до договору факторингу № 033-030423 від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у загальному розмірі 14 767 грн 50 коп. (а.с. 36 зворотна сторона -37).
05 грудня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 05/12/25-01, відповідно до умов якого перша сторона передає (відступає) другій стороні за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі прав вимоги, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 38 зворотна сторона–42). Цього ж дня сторони підписали реєстр прав вимоги № 05/12/25, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у загальному розмірі 14 767 грн 50 коп. (а.с. 42 зворотна сторона -43). Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» перерахувало відповідну плату за набуття права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 44).
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» надано розрахунок заборгованості за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року, згідно з яким станом на 10 лютого 2026 року загальна сума заборгованості становила 14 767 грн 50 коп., яка складається з заборгованості за: основною сумою боргу - 5 000 грн; відсотками – 9 767 грн 50 коп. (а.с. 5).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за договором позики. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Укладення електронного договору про споживчий кредит
Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір — це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) — за письмовою згодою сторін.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Суд встановив, що 26 вересня 2022 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання позики. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті позикодавця. Після подання заявки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) на його електронну пошту. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту – згоди на укладення договору позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний договір позики на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила надання позики). Аналогічним чином сторонами 25 листопада 2022 року було укладено додаткову угоду № 8125908 до вказаного договору позики.
Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт договору позики з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами надання позики до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого договору позики та додаткової угоди до нього, вони містять усі істотні умови та укладені у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільних правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. Будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору відсутні, а тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було належним чином укладено договір позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року та до нього додаткову угоду № 8125908 від 25 листопада 2022 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документ, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 5?000 грн 00 коп.) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Переказ коштів підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача. 
Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки.
Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за спірним зобов`язанням суду надав: копію договору факторингу № 033-030423 від 03 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс»; копію договору факторингу № 05/12/25-01 від 05 грудня 2025 року, укладеного між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп», а також копії відповідних витягів з реєстрів прав вимог до зазначених договорів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що вказані договори факторингу визнано недійсними, матеріали справи не містять; стороною відповідача таких доказів суду не надано. За відсутності спростування презумпції правомірності цих правочинів суд виходить із того, що договори факторингу є чинними, а права вимоги за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року правомірно перейшли від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», а потім до Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» в обсязі й на умовах, що існували на момент відступлення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» набуло статусу нового позикодавця за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року та має право звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача як з боржника за цим договором.
Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд з`ясовує, чи мали місце обставини, на які посилалися сторони, та якими доказами вони підтверджуються, а також встановлює інші фактичні дані, що мають значення для вирішення спору, і докази на їх підтвердження.
Звертаючись із позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у розмірі 14 767 грн 50 коп., яка складається з заборгованості за: основною сумою боргу - 5 000 грн; відсотками – 9 767 грн 50 коп.
Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» матеріали справи не містять.
Надані позивачем розрахунки заборгованості свідчать, що станом на визначені в цих документах дати загальна сума боргу за договором становить 14 767 грн 50 коп., у тому числі сума основного боргу та нараховані відсотки, і такий розрахунок узгоджується з умовами договору позики та рухом коштів за ним. Із розрахунків також убачається, що відповідач здійснював окремі платежі в рахунок погашення заборгованості, однак вони не призвели до повного виконання зобов`язань і не спростовують наявності заявленої до стягнення суми боргу. 
Відповідач не подав до суду власного розрахунку заборгованості, не навів конкретних заперечень щодо правильності чи повноти розрахунку позивача та не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення боргу чи інший його розмір. За усталеною практикою Верховного Суду, за відсутності спростування розрахунку заборгованості з боку позичальника та за наявності документального підтвердження нарахувань і руху коштів, такий розрахунок може бути покладений судом в основу судового рішення.
За сукупністю наведеного суд доходить висновку, що позивач належно підтвердив документами розмір заборгованості відповідача за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року, факт неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань знайшов об`єктивне підтвердження, а доводи та розрахунок позивача відповідачем не спростовано. 
Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача  ОСОБА_1  заборгованості в сумі 14 767 грн 50 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами 
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги державою.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 50 зворотна сторона); копію ордеру на надання правничої допомоги серії АХ № 1287256 (а.с. 50); копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с. 44 зворотна сторона - 47); копію витягу з акту № 4-ДІЛ від 30.12.2025 про приймання-передачу наданої правничої допомоги за договором № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с. 47 зворотна сторона); копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги за договором № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с. 48-49); копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 16.01.2026 (а.с. 49 зворотна сторона).
За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи в суді позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» надавалася професійна правнича допомога адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості за договором позики. З вказаних вище наданих адвокатом документів слідує, що предметом наданої правничої допомоги є: вивчення наявних документів, визначення правової позиції, аналіз судової практики, збір документів/доказів, підготовка/складання та направлення/подача позовної заяви, представництво інтересів в суді.
Враховуючи викладене вище, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмета спору та обсягу фактично наданих послуг, суд вважає, що заявлені витрати є співмірними, обґрунтованими і пропорційними обсягу здійсненої роботи та наданої послуги, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідача ОСОБА_1   витрат на правову допомогу у розмірі 4 500 грн.
Щодо судового збору
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 23.02.2026 (а.с. 6).
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором позики № 72295678 від 26 вересня 2022 року у розмірі 14 767 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 50 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору та 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Ім`я (найменування) сторін:
- позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», місце знаходження: вул. Садова, буд. 31/33, оф. 40/3, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ЄДРПОУ 44280974;
- відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення складено та підписано суддею 20.04.2026. 
Суддя