Справа № 132/4114/25
Провадження № 2/132/257/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"09" квітня 2026 р. місто КАЛИНІВКА
Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді – СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання – РИБАК І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, цивільну справу № 132/4114/25 за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
09.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним цивільним позовом до Калинівської міськради Вінницької області, де в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Калинівка Вінницької області померла її рідна тітка ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно у виді 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За життя тітка склала заповіт, за яким заповіла зазначене спадкове майно їй. Вона, як єдина спадкоємиця за заповітом, та правом представлення відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України, в передбачений законом 6-місячний термін, звернулась до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області, із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була зареєстрована спадкова справа. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку вона не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи на частку нерухомого майна були видані на прізвище « ОСОБА_3 », тобто за прізвищем чоловіка тітки, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2025 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 10.12.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 22.01.2026 року, витребувано з Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи № 109/2014 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області.
Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 29.01.2026 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
09.02.2026 року до Калинівського районного суду Вінницької області з Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області надійшла копія спадкової справи № 109/2014 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області.
Сторони в судове засідання не з`явилися, заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, чим розпорядились процесуальним правом на власний розсуд.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному процесуальним законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. 
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області.
Як слідує із заповіту, посвідченого 12.12.1994 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Панкеєвою Л.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 4148, ОСОБА_2 заповіла належне їй нерухоме майно своїй племінниці ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , будучи спадкоємицею за заповітом, звернулась 12.03.2014 року до Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 109/2014 (номер у Спадковому реєстрі: 55839507), про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36853491, сформований 12.03.2014 року Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області. 
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01.07.2021 року у справі № 132/1815/21 (номер провадження 2/132/573/21) за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про тлумачення заповіту, яке набуло законної сили 02.08.2021 року, розтлумачено заповіт, складений ОСОБА_2 , посвідчений 12.12.1994 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Панкеєвою Л.М., та зареєстрований в реєстрі за № 4148, згідно якого спадкоємець ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 половину житлового будинку АДРЕСА_2 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 619/02-31 від 25.07.2024 року, державний нотаріус Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишина Л.В. відмовила ОСОБА_1 , як спадкоємцю, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 
Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 619/02-31 від 25.07.2024 року, стала інформація, що була отримана державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. з довідки, виданої Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2021 року № 878, та довідки, виданої Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 21.06.2024 року № 401, згідно яких право власності за ОСОБА_2 на частку вищевказаного житлового будинку не зареєстровано. 
Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19)).
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (пункт 4.9 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5).
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (пункт 4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5).
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії; 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19), Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21), від 20 грудня 2023 року у справі № 523/4642/22 (провадження № 61-13095св23)).
Так, судом встановлено, що відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , державний нотаріус Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_4 виходила з отриманої інформації з довідки, виданої Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 30.12.2021 року № 878, та довідки, виданої Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 21.06.2024 року № 401, згідно яких право власності за ОСОБА_2 на частку вищевказаного житлового будинку не зареєстровано.
Згідно із частинами першою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто внаслідок спадкування на майно, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно (див. постанову Верховного Суду від 03.04.2024 року у справі № 689/572/23).
Як слідує з рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.07.2025 року у справі № 132/1884/25 (номер провадження 2-о/132/113/25), за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Калинівська міська рада Вінницької області про встановлення факту родинних відносин, яке набуло законної сили 22.08.2025 року, встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Калинівка Вінницької області, була рідною сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Калинівка Вінницької області, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рідною тіткою.
Зі змісту даного судового рішення встановлено, що рідна тітка заявниці ( ОСОБА_1 ), рідна сестра її матері, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Павлівка Калинівського району Вінницької області, про що свідчить поновлене свідоцтво про її народження серії НОМЕР_2 , видане 02.08.1947 року Калинівським відділом ЗАГС. В свідоцтві про народження прізвище тітки заявниці зазначено ОСОБА_7 , її батьками значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
18.10.1937 року в Глинській сільській раді Калинівського району Вінницької області за актовим записом № 21 тітка заявниці ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 , змінивши своє дошлюбне прізвище ОСОБА_12 на ОСОБА_13 . Її чоловік ОСОБА_11 загинув під час Великої Вітчизняної війни.
18.10.1950 року тітка заявниці вдруге вийшла заміж за ОСОБА_14 , уклавши з ним шлюб в Павлівській сільській раді Калинівського району Вінницької області за актовим записом № 23. При укладені даного шлюбу, її дошлюбне прізвище було вказано не « ОСОБА_13 », а « ОСОБА_10 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки її перший чоловік ОСОБА_11 загинув, тому вона при реєстрації шлюбу вказала своє дошлюбне прізвище ОСОБА_12 . Після укладення шлюбу з ОСОБА_14 тітці заявниці було присвоєно його прізвище « ОСОБА_15 ». Тітка заявниці прожила зі своїм чоловіком ОСОБА_14 декілька років в селі Павлівка Калинівського району Вінницької області, про що свідчить виписка з погосподарської книги Павлівського старостинського округу за 1950-1952 роки. Їх спільне сімейне життя не складалося, і тітка заявниці переїхала від свого чоловіка в село Іванів Калинівського району Вінницької області, де працювала вчителем в Іванівській школі-інтернаті.
Не розірвавши в органах ЗАГС свій попередній шлюб з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 тітка заявниці під попереднім прізвищем « ОСОБА_2 » втретє уклала шлюб з ОСОБА_16 в Іванівській сільській раді Калинівського району Вінницької області згідно актового запису № 36, після одруження вона залишилась на прізвищі ОСОБА_13 . Однак 20.03.1957 року тітка заявниці отримала паспорт на прізвище ОСОБА_3 , похідне від прізвища свого чоловіка. Свідоцтво про її одруження з ОСОБА_16 не збереглося, проте до матеріалів справи долучено актовий запис про їх одруження. В 1956 році тітка заявниці разом зі своїм чоловіком ОСОБА_16 придбали житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_3 (в даний час АДРЕСА_1 ) їх сімейне життя також не складалося, згідно вищевказаних рішень та ухвали Калинівського районного народного суду Вінницької області їх будинок було розділено між подружжям. При розподілі будинку прізвище тітки заявниці в рішенні суду вказано по прізвищу її чоловіка « ОСОБА_17 », тобто правовстановлюючий документ на належні їй 11/25 часток в будинку також виданий на прізвище ОСОБА_3 , право власності на дані частки будинку зареєстровано в ВООБТІ на ім`я ОСОБА_17 .
Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області (справа №2-158/1961) шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , укладений 01.10.1954 року в Іванівській сільській раді Калинівського району Вінницької області був визнаний недійсним із-за не розірвання тіткою заявниці попереднього шлюбу з ОСОБА_14 . 10.10.1979 року в відділі внутрішніх справ Калинівського райвиконкому Вінницької області тітка заявниці отримала новий паспорт серії НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_2 . До дня своєї смерті тітка ОСОБА_2 проживала в належній їй частині будинку за вищевказаною адресою.
З того часу прізвище тітки заявниці, рідної сестри матері заявниці, в усіх наступних документах значилося « ОСОБА_13 »: в паспорті, в довідці про ідентифікаційний номер, в виписці з погосподарської книги Павлівського старостинського округу за 1947-1949 роки, в пенсійному посвідченні, в свідоцтві про смерть. Вищевказаний заповіт, яким тітка заповідала заявниці належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями також посвідчений від імені ОСОБА_2 .
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Обставини, встановлені рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 23.07.2025 року у справі № 132/1884/25 (номер провадження 2-о/132/113/25), що набрало законної сили, також підтверджується наданими позивачем копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_7 ; посвідки про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ; виписок з погосподарської книги Павлівського старостинського округу за 1950-1952 роки; актового запису про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_16 ; рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 12.04.1961 року у справі № 2-158/1961р.; паспорту громадянки України на ім`я ОСОБА_2 ; свідоцтва про народження ОСОБА_18 ; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбі між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ; свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ; свідоцтва про народження ОСОБА_10 ; свідоцтва про шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_22 ; свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , та іншими документами. 
Так, згідно копії рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06.03.1961 року у справі № 2-80/1961р., за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_16 про розподіл спільно нажитого у шлюбі майна, що набуло законної сили 16.03.1961 року, виділено в натурі із домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_17 – 2 кімнати розміром 4,5х3 м. кожна, з кожної сторони, половину сараю.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.04.1962 року у справі № 2-80/1961р., за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_16 про розподіл спільно нажитого у шлюбі майна, що набула законної сили 25.04.1962 року, встановлено, що виділені ОСОБА_17 - 2 кімнати складають 43,1% домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , а половина сараю складає 50%.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницькій області від 28.05.1986 року у справі № 2-80/1961р., за заявою ОСОБА_16 про роз`яснення судового рішення, що набула законної сили 07.06.1986 року, роз`яснено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.03.1961 року, у власність ОСОБА_17 виділено 11/25 частки будинку.
За рішенням 6-ої позачергової сесії 7-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 18.02.2016 року № 28 «Про перейменування вулиць, провулків міста Калинівки та населених пунктів: АДРЕСА_4 був перейменований на АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Калинівського відокремленого підрозділу Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 22.08.2024 року № 548, станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_17 – 11/25 часток будинку на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 27.09.1958 року Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області за реєстровим № 1922; рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06.03.1961 року; ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.04.1962 року; ухвали Калинівського районного суду Вінницькій області від 28.05.1986 року. Реєстрація права власності в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» проведена 01.03.1989 року, реєстровий № 2086, реєстрова книга № 11. 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 02.08.2024 року № 690, 11/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_23 .
Згідно технічного паспорту, виготовленого 15.08.2024 року Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , складається з двох приміщень, які перебувають у складі об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення № 1, загальною площею 55,7кв. метрів, житловою площею 17,4кв. метрів, та приміщення № 2, загальною площею 30,8кв. метрів, житловою площею 14,0кв. метрів. Загальна площа приміщень – 86,5кв. метри, житлова площа – 31,4кв. метри. Відповідно до експлікації до складу нерухомого майна входять: житловий будинок літ.А, веранда літ.а1, прибудова літ.а2, прибудова літ.а3, погріб літ.П/а3.
За звітом про оцінку майна, складеним 07.10.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки Авеню», ринкова вартість 11/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 86,5кв. метрів, житловою площею 31.4кв. метрів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 96068грн.00коп. без ПДВ. 
З урахуванням вищенаведених судом обставин встановлено, що 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_24 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області. 
Оскільки, у позивача ОСОБА_1 існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому вона правомірно звернулася до суду із даним позовом, обравши належний та ефективний спосіб захисту своїх прав, як спадкоємця – ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області.
За таких обставин, виходячи з вимог закону, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженкою села Голубіївка Калинівського району Вінницької області, слід визнати право власності на 11/25 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , яка згідно довідки Калинівського відокремленого підрозділу Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 22 серпня 2024 року за № 548, зареєстрована 01 березня 1989 року за реєстровим номером 2086 в реєстровій книзі 11 за ОСОБА_17 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 27 вересня 1958 року Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області за реєстровим № 1922; рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06 березня 1961 року, ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20 квітня 1962 року, ухвали Калинівського районного суду Вінницькій області від 28 травня 1986 року у справі № 2-80/1961р. за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_16 про розподіл спільно нажитого у шлюбі майна, що набули законної сили, та який згідно технічного паспорту, виготовленого 15 серпня 2024 року Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», складається з двох приміщень, які перебувають у складі об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення № 1, загальною площею 55,7кв. метрів, житловою площею 17,4кв. метрів, та приміщення № 2, загальною площею 30,8кв. метрів, житловою площею 14,0кв. метрів, а всього загальною площею 86,5кв. метрів, житловою площею 31,4кв. метрів, ринкова вартість якої відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 07 жовтня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки Авеню», становить 96068грн.00коп. без ПДВ., в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_24 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області. 
За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.223, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженкою села Голубіївка Калинівського району Вінницької області, право власності на 11/25 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , яка згідно довідки Калинівського відокремленого підрозділу Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 22 серпня 2024 року за № 548, зареєстрована 01 березня 1989 року за реєстровим номером 2086 в реєстровій книзі 11 за ОСОБА_17 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 27 вересня 1958 року Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області за реєстровим № 1922; рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06 березня 1961 року, ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20 квітня 1962 року, ухвали Калинівського районного суду Вінницькій області від 28 травня 1986 року у справі № 2-80/1961р. за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_16 про розподіл спільно нажитого у шлюбі майна, що набули законної сили, та який згідно технічного паспорту, виготовленого 15 серпня 2024 року Калинівським відокремленим підрозділом Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», складається з двох приміщень, які перебувають у складі об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення № 1, загальною площею 55,7кв. метрів, житловою площею 17,4кв. метрів, та приміщення № 2, загальною площею 30,8кв. метрів, житловою площею 14,0кв. метрів, а всього загальною площею 86,5кв. метрів, житловою площею 31,4кв. метрів, ринкова вартість якої відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 07 жовтня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки Авеню», становить 96068грн.00коп. без ПДВ., в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_24 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області. 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя