ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/4715/25
Головуючий у першій інстанції – Роздайбіда О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/739/26, 22-ц/4823/707/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року та Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на додаткове рішення цього суду від 05 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення моральної шкоди.
У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» (далі ТОВ «Чернігівгаз Збут»), Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (далі АТ «Чернігівгаз»), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 1 208 970 грн, вирішити питання відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанціх.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що є побутовим споживачем природнього газу, який використовує лише для приготування їжі, та який постачається до квартири, обладнаної індивідуальним приладом обліку. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року визнано незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо нарахування ОСОБА_1 спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року. Зобов`язано ТОВ «Чернігівгаз збут» поновити позивачу режим нарахування природного газу за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року – відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» відновити газопостачання за адресою позивача. Вказаним рішенням встановлено, що відключення газу у споживача відбулося 21 листопада 2018 року, газопостачання ОСОБА_1 відновлено 21 лютого 2024 року, тобто загалом позивач був позбавлений можливості користуватися газом 5 років 3 місяці 1 день або 63 місяці або 1919 днів.
ОСОБА_1 внаслідок незаконного відключення йому газопостачання зазнав істотних моральних страждань, які полягали у постійному відчутті дискомфорту, порушенні звичного ритму життя, психологічному тиску та емоційного виснаження, негативно вплинули на здоров`я, зумовили почуття приниження та несправедливості, порушили право позивача на гідні умови життя, гарантовані Конституцією України. Завдану моральну шкоду оцінив у розмірі 1 208 970 грн.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Чернігівгаз Збут», АТ «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а також судовий збір на користь держави в розмірі 299,22 грн.
Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року заяву представника позивача – адвоката Приходька С.О. задоволено частково, стягнуто солідарно з ТОВ «Чернігівгаз Збут», АТ «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи визначений судом розмір моральної шкоди заниженим та таким, що не відповідає глибині завданих йому моральних страждань, просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що судом не наведено аргументів щодо обгрунтованості або необгрунтованості запропонованого позивачем розрахунку моральної шкоди, яку ним розраховано, виходячи із пропорційної кількості днів незаконного відключення газопостачання (1919 днів) із застосуванням базової ставки за день незаконного відключення (300 грн). Скаржник вважає також, що судом не враховано тривалість періоду, за який завдано моральної шкоди, що зумовлена відсутністю можливості користуватися газом протягом 5 років 3 місяців 1 дня.
У наданому відзиві АТ «Чернігівгаз», не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить у її задоволенні відмовити.
Обгрунтовуючи доводи відзиву відповідач посилається на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , але ніколи в ній не проживав і не проживає. ОСОБА_1 не надано відповідних медичних документів, які б засвідчували його звернення до лікарів, а долучений висновок МСЕК не являється доказом причинно-наслідкового зв`язку між відключенням газопостачання і хворобою позивача. Призначення групи інвалідності внаслідок загального захворювання свідчить лише про довготривалу хронічну хворобу пацієнта.
Представник АТ «Чернігівгаз» вважає необгрунтованим твердження позивача про те, що незаконне відключення газу тривало 1919 днів, оскільки газопостачання було відключено 27 листопада 2018 року, але позовом ОСОБА_1 звернувся лише 7 липня 2020 року. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 листопада 2020 року по справі № 740/3178/20 відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог і 02 березня 2021 року за клопотанням представника позивача зупинено провадження до ухвалення рішення у подібній справі № 212/5836/17 до 02 лютого 2022 року, отже період у 555 днів не може враховуватись як час спричинення скаржнику моральних страждань. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року не визнано протиправним відключення, лише зобов`язано АТ «Чернігівгаз» поновити газопостачання до квартири ОСОБА_1 . З 03 листопада 2023 року по 21 лютого 2024 року сторона позивача чинила перешкоди та не надавала відповідачу доступ до квартири для відновлення подачі газу, тому ці 110 днів також не слід включати до періоду, у який ОСОБА_2 відчував моральні страждання. Незважаючи на те, що 21 лютого 2024 року газопостачання позивачу відновлено, з цим позовом він звернувся лише у серпні 2025 року, чим штучно збільшив період завданої шкоди на 526 днів, які безпідставно зарахував до часу, з якого розраховував моральну шкоду.
АТ «Чернігівгаз» звертає увагу на те, що позивач не брав особистої участі у жодному з судових засідань при розгляді справ № 740/3178/20, 740/864/25, 740/4715/25, заяв, повідомлень чи пояснень самостійно не надавав, а також не був присутнім при поновленні газопостачання до квартири.
Із відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_1 звернулося також ТОВ «Чернігівгаз Збут» і, вважаючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 необгрунтованими, просило відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у поданій від імені ТОВ «Чернігівгаз Збут» апеляційній скарзі.
У апеляційній скарзі на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року та додаткове рішенням цього суду від 05 січня 2026 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Чернігівгаз Збут» зводяться до того, що районний суд безпідставно не взяв до уваги при вирішенні спору те, що з 05 листопада 2013 року в квартирі по АДРЕСА_2 зареєстрованих осіб немає і у цій справі, і у справі № 740/3178/20 позивач жодного разу не зазначив вказану адресу своїм місцем проживання чи реєстрації. ОСОБА_1 у зазначеній квартирі не проживає, що зафіксовано в актах про порушення від 07 листопада 2023 року та 24 листопада 2023 року про недопуск представників АТ «Чернігівгаз» до квартири для відновлення газопостачання сторонніми особами. Натомість районний суд встановив причинно-наслідковий зв`язок завданої позивачу моральної шкоди з тим, що ОСОБА_1 не міг користуватися газом в квартирі по АДРЕСА_2 .
ТОВ «Чернігівгаз Збут» наголошує на тому, що постановою Чернігівського апеляційного суду у справі № 740/3178/20 не встановлено будь-яких неправомірних чи незаконних дій ТОВ «Чернігівгаз Збут». Саме по собі зобов`язання поновити позивачу режим нарахування природного газу не є причинно-наслідковим зв`язком заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди. Водночас скаржник звертає увагу суду на те. що оскаржуваними рішеннями стягнуто в солідарному порядку з відповідачів моральну шкоду та судові витрати, проте судом не наведено жодних матеріальних та процесуальних підстав для такого виду відповідальності.
Товариство не погоджується також з додатковим рішенням, яким з відповідачів стягнуто солідарно 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи заявлений розмір неспівмірним із обсягом виконаної адвокатом роботи, а також тим, що позовні вимоги задоволено на 20 000 грн із заявленої ОСОБА_1 суми в розмірі 1 208 970 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доводи про завдання позивачу моральної шкоди незаконними діями відповідачів знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Визначаючи розмір моральної шкоди та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача 20 000 грн моральної шкоди, районний суд послався на те, що спричинена ОСОБА_1 моральна шкода полягає у відчутті дискомфорту, який позивач зазнав через відсутність газопостачання, будучи людиною похилого віку та особою з інвалідністю, був змушений витрачати час, кошти і нерви для захисту порушених прав у суді, як власник квартири, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, районний суд, зазначивши про задоволення часткове задоволення позову, обсяг виконаної адвокатом роботи, клопотання представника АТ «Чернігівгаз» про зменшення витрат, дійшов висновку про стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Позивач є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу за наведеною адресою з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , у квартирі встановлено одну газову плиту, нарахування за спожитий природний газ здійснюється на одну особу.
01 вересня 2017 року АТ «Чернігівгаз» встановило на будинку загальнобудинковий лічильник та почало нараховувати спожитий об`єм газу, виходячи з показників загальнобудинкового лічильника відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2002 року № 620.
ТОВ «Чернігівгаз Збут» 26 вересня 2018 року направило на адресу ОСОБА_1 рекомендований лист з письмовим повідомленням про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 31 серпня 2018 року, проте лист повернувся неврученим, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Згідно з письмовим дорученням № Crz05-Кл-12310-0918 від 26 вересня 2018 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до ПАТ «Чернігівгаз» на припинення газопостачання побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначено, що споживача попереджено про заборгованість та про припинення газопостачання у зв`язку з порушенням строків розрахунку за спожитий природний газ.
21 листопада 2018 року складено акт №833 на відключення подачі газу до квартири ОСОБА_1 шляхом опломбування газового вводу спуску до ПГ-4 (газової плити) номерною пломбою №С44678053.
ОСОБА_1 у липні 2020 року звернувся з позовом до ТОВ «Чернігівгаз Збут», АТ Чернігівгаз», в якому просив: визнати незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо нарахування йому обсягу плати за спожитий природний газ за показниками лічильника з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року; зобов`язати ТОВ «Чернігівгаз Збут» здійснити за його особовим рахунком № НОМЕР_1 перерахунок заборгованості у сумі 2 210,49 грн плати за газ за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року, виходячи з діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники; зобов`язати АТ «Чернігівгаз» відновити газопостачання за його адресою у квартирі АДРЕСА_1 .
Наведені обставини викладені у мотивах постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 740/3178/20. Цією постановою скасовано рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року. Зобов`язано ТОВ «Чернігівгаз Збут» поновити ОСОБА_1 режим нарахування природного газу за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року – відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» відновити газопостачання за адресою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 3-7).
Вирішуючи цей спір, апеляційний суд установив, що односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за відсутності договірних відносин та без згоди на це співвласників багатоквартирного будинку слід однозначно кваліфікувати як протиправні. Указав, що матеріали справи не містять даних про те, що позивача у встановленому законодавством порядку було повідомлено про припинення газопостачання, отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність незаконних дій відповідача відносно позивача щодо припинення газопостачання.
Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Чернігівгаз Збут» на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Чернігівгаз Збут», АТ «Чернігівгаз» про зобов`язання вчинити певні дії в порядку захисту прав споживачів.
Відповідачі намагались виконати постанову Чернігівського апеляційного суду щодо відновлення газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , що засвідчено актами про порушення № 60 від 07 листопада 2023 року та № 195 від 24 листопада 2023 року, згідно з якими споживач не з`явився на призначений час для виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року (а.с. 47, 50).
Відповідно до акту про відновлення газопостачання побутовому споживачу від 21 лютого 2024 року відновлено газопостачання шляхом зняття ковпачка з крану на вводі перед лічильником на підставі виконавчого листа № 740/3178/20 від 10 листопада 2023 року (а.с. 8).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с. 32).
У позовних заявах, з якими ОСОБА_1 звертався до відповідачів у 2018, 2019, 2022 роках, адресу місця проживання позивача зазначено: АДРЕСА_3 . На цю адресу Ніжинським районним судом ОСОБА_1 направлялись процесуальні документи у справі (а.с. 33-39).
Поштова кореспонденція, направлена ОСОБА_1 АТ «Чернігівгаз» на адресу: АДРЕСА_2 поверталась неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 43).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Частина 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до положень ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 , вважаючи дії АТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз Збут» неправомірними, звертався до суду за захистом порушених прав.
Протиправність дій відповідачів встановлено судовим рішенням, зокрема, постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 740/3178/23, яка набрала законної сили.
Саме через протиправні дій АТ «Чернігівгаз» щодо припинення газопостачання та нарахування обсягу спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року позивач був змушений відстоювати порушені права в судовому порядку, що призвело до порушення звичного способу його життя, руйнування життєвих планів та соціальних зв`язків, зумовило необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.
Твердження ТОВ «Чернігівгаз Збут» про те, що постановою Чернігівського апеляційного суду у справі № 740/3178/20 не встановлено неправомірних чи незаконних дій товариства, не знайшли підтвердження та спростовуються висновками судового рішення.
Водночас, вирішуючи питання про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди, районний суд помилково послався на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року у справі № 740/864/25, оскільки за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити газопостачання позивачем позивачем до Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року, яка набрала законної сили, скасовано рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області та окрему ухвалу цього суду від 08 липня 2025 року, а також додаткове рішення цього суду від 24 липня 2025 року. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити газопостачання закрито.
Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, доводи ОСОБА_1 про спричинення йому моральної шкоди протиправними діями відповідачів, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на її відшкодування.
Проте, дійшовши вірних висновків про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди, районний суд помилково вважав, що відповідачі мають відповідати перед позивачем в солідарному порядку, оскільки відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання, а отже, у цій справі розмір відповідальності відповідачів має визначатися у рівних частинах. У справі не встановлено неподільності предмета зобов`язання, зокрема, моральну шкоду ОСОБА_1 спричинено різним діями відповідачів, що встановлені судовим рішенням: неправомірне припинення газопостачання (ТОВ «Чернігівгаз Збут») та неправомріне нарахування обсягу спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2018 року (АТ «Чернігівгаз». Отже, кожен з відповідачів несе обов`язок відшкодування шкоди за власні дії щодо позивача.
ОСОБА_1 , обґрунтовуючи розмір заявленої до стягнення з відповідачів моральної шкоди у сумі 1 208 970 грн, навів власний розрахунок, з яким апеляційний суд не погоджується.
Пунктом 6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13 травня 2004 року № 35-13/797) роз`яснено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.
Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_1 хоча і являється власником квартири АДРЕСА_1 , проте в ній не проживав і не мешкає, комунікація з позивачем здійснюється за іншою адресою у м. Ніжині, особистої участі у судовових засіданнях у справі № 740/3178/20 скаржник не брав. Апеляційний суд зважає також на те, що газопостачання ОСОБА_1 було відключено 27 листопада 2018 року, з позовом за захистом порушених прав він звернувся лише 27 липня 2020 року, відповідачі на виконання судового рішення двічі намагалися у добровільну порядку відновити газопостачання 07 листопада 2023 року та 24 листопада 2023 року, проте не змогли цього зробити через відсутність позивача за адресою: АДРЕСА_2 , фактично його відновлено 21 лютого 2024 року. Ураховується також характер та обсяг душевних страждань ОСОБА_1 , який має похилий вік та є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання.
Неправомірне нарахування обсягу спожитого природного газу за показниками загальнобудинкового лічильника та незаконне припинення газопостачання, що зумовило звернення до суду, безумовно змінило нормальний життєвий ритм позивача.
Виходячи із засад розумності та справедливості, а також, ураховуючи характер страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , їх тривалість, вимушені зміни в життєвих стосунках, апеляційний суд важає, що на користь позивача слід стягнути з кожного відповідача по 10 000 грн моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 належними доказами не доведено спричинення моральної шкоди саме у заявленому розмірі в сумі 1 208 970 грн. Поняття моральної шкоди є оціночним і така оцінка здійснюється судом. Наданий позивачем на підтвердження заявлених вимог висновок психолога (а.с. 11) апеляційним судом при вирішенні спору відхиляється, оскільки до нього не додано первинних вихідних медичних документів, які б підтверджували викладені психологом висновки щодо стану пацієнта та потреби у психологічній та психіатричній підтримці.
Беручи до уваги наведене, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн з кожного.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції, стягуючи судові витрати з відповідачів в солідарному порядку, не врахував, що чинним цивільним процесуальним законодавством такий вид стягнення щодо витрат зі сплати судових витрат не передбачений.
Районним судом помилково ототожнено інститут розподілу судових витрат (судового збору, витрат на професійну правничу допомогу), закріплених у ЦПК України, з солідарним обов`язком та відповідальністю, які є інститутами цивільного права і виникають лише у випадку, передбачених законом або договором (ст. 541 ЦК України).
При подачі позову Приходько мав сплатити 12 089,70 грн судового збору, проте позивач звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 10).
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов на 1,65% (20 000 грн від заявлених 1 208 970 грн), ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, відтак відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам та стягнути з відповідачів на користь держави по 99,74 грн (12 089,70 х1,65% : 2 = 99,74) з кожного судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання про відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцій, колегія суддів виходить з наступного.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з приписами ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представництво інтересів позивача у суді першої інстанції адвокат Приходько С.О. здійснював на підставі витягу з договору про надання правничої допомоги від 17 лютого 2025 року та ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1116432 від 17 лютого 2025 року (а.с. 125 зворот, 126)
Згідно з п. 5.2 договору про надання правничої допомоги, укладеного 17 лютого 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Приходьком С.О., загальна сума вартості послуг адвоката розраховується у додатку до договору, який (які) є невід`ємною частиною договору.
01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та адвокат Приходько С.О. підписали розрахунок витрат на правничу допомогу, який є додатком до договору-доручення про надання правничої допомоги від 17 лютого 2025 року, за яким адвокатом складено позовну заяву – вартість послуг 8 000 грн, представництво інтересів клієнта в справі в суді першої інстанції – вартість послуг 12 000 грн (а.с. 126 зворот).
ОСОБА_1 сплатив 20 000 грн за договором від 17 лютого 2025 року, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 01 серпня 2025 року (а.с. 127).
Беручи до уваги факт отримання позивачем професійної правничої допомоги, а також пропорційність відшкодування судових витрат відповідно до задоволених вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача по 165 грн (20 000 х 1,65% : 2 = 165) з кожного у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 05 січня 2026 року – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн з кожного.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь держави по 99,74 грн з кожного судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 по 165 грн з кожного у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова