ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/2289/23(908/442/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К. М.- головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД"
про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу

за результатом розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрімнет"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025 

у справі № 908/2289/23(908/442/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрімнет" 
до відповідачів:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна енергетична компанія "Палівенерго"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД"
про визнання недійсним договору

у межах справи № 908/2289/23 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна енергетична компанія "Палівенерго", -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/2289/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна енергетична компанія "Палівенерго" (далі - ТОВ "ВЕК "Палівенерго", боржник) на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою цього суду від 19.02.2025.
У межах цієї справи місцевий господарський суд розглядав спір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрімнет" (далі - ТОВ "Дрімнет", позивач, скаржник) до ТОВ "ВЕК "Палівенерго" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД" (далі - ТОВ "Семь ЛТД", відповідач-2) про визнання недійсним укладеного між відповідачами Договору про відступлення права вимоги № 18/08/22 від 18.08.2022 (далі - Договір).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.04.2025 у справі №908/2289/23(908/442/25) позовну заяву ТОВ "Дрімнет" задоволено; визнано недійсним Договір, укладений між ТОВ "Семь ЛТД" та ТОВ "ВЕК "Палівенерго"; вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Семь ЛТД" задоволено, рішення Господарського суду Запорізької області від 03.04.2025 у справі № 908/2289/23(908/442/25) скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ТОВ "Дрімнет" відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись із зазначеною постановою апеляційного суду позивач (ТОВ "Дрімнет") оскаржив її у касаційному порядку.
Постановою від 01.04.2026 у справі № 908/2289/23(908/442/25) Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду залишив касаційну скаргу ТОВ "Дрімнет" без задоволення, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у цій справі залишив без змін.
03.04.2026 ТОВ "Семь ЛТД" (заявник) подало до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, у якій заявник просив стягнути на свою користь із скаржника (ТОВ "Дрімнет") витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 333,33 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2026 для розгляду зазначеної заяви визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Картере В. І., Жуков С. В.
Ухвалою від 08.04.2026 Верховний Суд постановив, зокрема, прийняти до розгляду заяву ТОВ "Семь ЛТД" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу у справі № 908/2289/23(908/442/25) та здійснити розгляд цієї заяви в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з відпусткою судді Жукова С. В. з 13.04.2026 по 17.04.2026 автоматизованою системою документообігу суду 14.04.2026 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатом якого визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Картере В. І., Погребняк В. Я. 
ТОВ "Дрімнет" не скористалося своїм процесуальним правом на подання заперечення щодо заявленого заявником розміру судових витрат, які ТОВ "Семь ЛТД" понесло у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.
Розглянувши у порядку письмового провадження заяву ТОВ "Семь ЛТД" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення цієї заяви з таких підстав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).
Підпункт в) пункту 4 частини першої статті 315 ГПК України передбачає зазначення у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України). 
Згідно з частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, у відзиві на касаційну скаргу, який є першою заявою, поданою під час касаційного провадження, ТОВ "Семь ЛТД" зазначало, що очікує понести витрати на правничу допомогу під час розгляду скарги в суді касаційної інстанції, з розрахунку 3500 грн за одну годину роботи адвоката. При цьому за результатами розгляду касаційної скарги остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде надано додатково разом з підтверджуючими документами.
Отже, вказавши у відзиві на касаційну скаргу відповідну інформацію щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, заявник дотримався вимог, передбачених частиною першою статті 124 ГПК України.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Постанова Верховного Суду у цій справі № 908/2289/23(908/442/25) ухвалена 01.04.2026, відтак встановлений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу становив до 06.04.2026 включно.
Заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, що містить докази понесення таких витрат, подано ТОВ "Семь ЛТД" 03.04.2026, тобто в межах встановленого процесуальним законом строку. 
Таким чином, оскільки у постанові Верховного Суду від 01.04.2026 у цій справі містяться висновки щодо розподілу судових витрат лише зі сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне здійснити за заявою ТОВ "Семь ЛТД" розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, шляхом ухвалення цього додаткового рішення (постанови).
Так, згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Водночас загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частинами першою, другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що у подальшому були відображені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Схожих критеріїв дотримується Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Лавентс проти Латвії", "Ніколова проти Болгарії", "Єчюс проти Литви").
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", "East/West Alliance Limited" проти України").
Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У справі, що розглядається, у заяві про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі ТОВ "Семь ЛТД" визначило розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 37 333,33 грн.
На підтвердження вказаних витрат відповідно до вимог абзацу першого частини восьмої статті 129 ГПК України заявником надано копії, зокрема, таких документів: Договору про правничу допомогу від 01.04.2024 № BL01-04/24 (далі - Договір), Додаткової угоди від 06.02.2026 до Договору (далі - Додаткова угода), Акта наданих послуг від 01.04.2026, Рахунку на оплату №13, Платіжної інструкції від 03.04.2026 №3.
З наданих документів слідує, що між ТОВ "Семь ЛТД" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Бізнес Енд Лекс" (Адвокатське об`єднання) було укладено Договір, згідно з умовами якого:
- Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором (пункт 1.1 Договору);
- за послуги надані Адвокатським об`єднанням Клієнт сплачує гонорар у розмірі згідно домовленості Сторін. Сплата Гонорару за цим Договором здійснюється шляхом безготівкового банківського перерахування відповідної грошової суми на банківський рахунок Адвокатського об`єднання (пункт 4.1 Договору);
- на підтвердження факту надання послуг відповідно до умов цього Договору складається акт наданих послуг, який підписується сторонами (пункт 4.2 Договору);
- оплата гонорару за надані послуги здійснюється Клієнтом на підставі рахунку протягом трьох банківських днів з дати отримання такого рахунку (пункт 4.3 Договору).
Згідно з Додатковою угодою сторони узгодили, що вартість правничої допомоги за представництво інтересів ТОВ «Семь ЛТД» при розгляді касаційної скарги ТОВ "Дрімнет" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у справі № 908/2289/23(908/442/25) за позовною заявою ТОВ "Дрімнет" до То Товариства з обмеженою відповідальністю "Вільна енергетична компанія "Палівенерго", ТОВ «Семь ЛТД» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №18/08/22 від 18.08.2022, без обмеження повноважень в суді касаційної інстанції, визначається на підставі погодинної оплати роботи адвоката. Вартість надання правничої допомоги ТОВ «Семь ЛТД» в суді касаційної інстанції складає 3500,00 грн за одну годину роботи адвоката.
За змістом Акта наданих послуг від 01.04.2026 сторони підтвердили, що Адвокатським об`єднанням були надані такі послуги Клієнту, а саме: 
1) 13.02.2026, 16.02.2026 складення (включає аналіз касаційної скарги ТОВ "Дрімнет", частковий аналіз матеріалів справи та перевірка нормативно-правової бази в контексті обґрунтувань скаржника, пошук та надання постанов Верховного Суду на спростування підстав оскарження, вказаних ТОВ "Дрімнет", та підтвердження обґрунтування заперечень ТОВ "Семь ЛТД", формулювання правової позиції у касаційній інстанції) та подання відзиву ТОВ "Семь ЛТД" на касаційну скаргу ТОВ "Дрімнет" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у справі №908/2289/23(908/442/25) - 10 год. часу вартістю 35 000,00 грн;
2) участь у судовому засіданні, яке відбулось у КГС ВС в режимі ВКЗ 04.03.2026 о 11:30 (включає підготовку до судового засідання, очікування, виступ) - 22 хв. часу вартістю 1 283,33 грн; 
3) участь у судовому засіданні, яке відбулось у КГС ВС в режимі ВКЗ 01.04.2026 о 10:30 (включає підготовку до судового засідання, очікування, виступ) - 18 хв. часу вартістю 1 050,00 грн;
Всього: 10 год. 40 хв. загальною вартістю наданих послуг 37 333,33 грн.
Наявними у матеріалах справи доказами (платіжною інструкцією від 03.04.2026 № 3) підтверджується факт перерахування Клієнтом (ТОВ "Семь ЛТД") на користь Адвокатського об`єднання 37 333,33 грн.
Втім, дослідивши надані заявником докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним переглядом справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір зазначених витрат у сумі 37 333,33 грн не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат через недотримання вимог стосовно їх співмірності із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
У контексті зазначеного колегія суддів керується тим, що справа не є особливо складною, зокрема ураховуючи, що єдиною підставою позовної вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №18/08/22 від 18.08.2022 у порядку абзацу третього частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) позивач зазначив те, що спірний правочин укладено боржником із заінтересованою особою.
Тобто, необхідним та достатнім, у спірних правовідносинах, було доведення/спростування сторонами спору відповідними доказами обставин того, чи є сторони оспорюваного правочину заінтересованими особами в розумінні приписів частини першої статті 1 КУзПБ.
При цьому практика Верховного Суду у розрізі зазначеного правового питання (щодо застосування положень частини другої статті 42 КУзПБ) є сталою, тож підготовка відзиву на касаційну скаргу не потребувала значного обсягу часу. 
У зв`язку з наведеним, у Верховного Суду відсутні підстави вважати обґрунтованими та необхідними витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з наданням Адвокатським об`єднанням послуг зі складення та подання відзиву на касаційну скаргу загальною тривалістю 10 годин у погодженій сторонами вартості у сумі 35 000,00 грн (3 500,000 грн за 1 год). Достатнім, на переконання суду, є половина заявленого обсягу часу тривалістю 5 годин та, відповідно, вартістю таких послуг згідно погоджених сторонами умов у сумі 17 500,00 грн. 
Також колегія суддів врахувала, що решта наданих послуг щодо участі у судових засіданнях у суді касаційної інстанції є цілком обґрунтованими та підлягають відшкодуванню у заявленому розмірі, а саме: за 22 хв. часу вартістю 1 283,33 грн (засідання 04.03.2026 о 11:30) та за 18 хв. часу вартістю 1 050,00 грн (засідання 01.04.2026 о 10:30), що загалом складає 2 333,33 грн. 
Зважаючи на викладене та враховуючи дискреційні повноваження, надані суду положеннями частини п`ятої статті 129 ГПК, колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 833,33 грн (17 500,00 + 2 333,33), оскільки цей розмір є документально підтвердженим, обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності означених витрат.
У іншій частині заявлений розмір витрат на правничу допомогу, на переконання суду, не є співмірним з урахуванням складності справи, витраченого часу та обсягом наданих послуг, а тому задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведених мотивів, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Семь ЛТД" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та присудження до стягнення з ТОВ "Дрімнет" на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 19 833,33 грн.
Керуючись статтями 129, 240, 244, 300, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД" про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу у справі № 908/2289/23(908/442/25) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрімнет" (69011, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна, буд. 48; ідентифікаційний код 42179237) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД" (69096, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Лісозаводська, буд. 10, кв. 2; ідентифікаційний код 35366542) 19 833 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 33 коп. судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у суді касаційної інстанції.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Семь ЛТД" про розподіл витрат на правничу допомогу в іншій частині відмовити.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Запорізької області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 
Судді В. І. Картере
В. Я. Погребняк