ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №380/4885/22
адміністративне провадження № К/990/43572/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 (у складі колегії суддів: Затолочного В.С, Качмара В.Я., Курильця А.Р.) у справі № 380/4885/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!ФЕСТ», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - ВК Львівської міськради, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» (далі - ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ»), Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради (далі - Управління охорони історичного середовища), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ВК Львівської міськради від 09.08.2021 № 675, яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні містобудівні умови і обмеження передбачають будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею, яка знаходиться в межах історичних ареалів, зоні регулювання забудови, зоні охоронюваного ландшафту, а тому будівництво на вказаній земельній ділянці повинно відбуватись із дотриманням спеціальних пам`яткоохоронних норм (Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Державних будівельних норм, а саме ДБН Б.2.2.2-12:2019 Розділ 13 Території історичної забудови, пам`яток та об`єктів культурної спадщини). Однак, відповідач не врахував, що дозволу органу охорони культурної спадщини на містобудівні перетворення та забудову ділянки не було отримано, як і не було заздалегідь проінформовано Комітет всесвітньої спадщини ЮНЕСКО та не отримано рекомендацій, які є обов`язковими до виконання. 
Також позивач зазначає, що відповідачем не дотримано ДБН Б.2.2.2-12:2019 Розділ 13 Території історичної забудови, пам`яток та об`єктів культурної спадщини. 
3. Львівський окружний адміністративний суду рішенням від 28.05.2024 позов задовольнив.
4. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17.10.2024 скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.
5. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2024.
6. Ухвалою Верховного Cуду від 19.11.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
7. ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» у відзиві на касаційну скаргу позивача просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суд апеляційної інстанції.
8. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.
9. Враховуючи відсутність клопотань про участь у судовому засіданні від усіх учасників справи, справа розглядається в порядку письмового провадження.
10. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами встановлено, що ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» є власником земельної ділянки у м. Львові на вул. Героїв Майдану, 17-А із кадастровим номером 4610136600:07:001:0026; цільове призначення для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81986943 від 07.03.2017).
12. 09.08.2021 виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 675, яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові.
Це рішення ухвалене за наслідком розгляду відповідачем звернення ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» від 26.07.2021 року (зареєстрованого у Львівській міській раді 26.07.2021 за №2-65024/АП - 2401), передпроектної пропозиції житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А, беручи до уваги витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.03.2017 № 81986943, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.07.2021 № НВ-4616385922021.
13. Пунктом 1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від № 675 від 09.08.2021 затверджено додані до рішення містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові.
14. Пунктом 2 даного рішення ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» зобов`язано, зокрема: отримати у встановленому порядку технічні умови на інженерне забезпечення проєктованого об`єкта; розробити у спеціалізованій проєктній організації або архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат на виконання робіт, робочий проект з врахуванням пункту 4 рішення виконавчого комітету від 29.05.2020 №458 «Про необхідність проєктування заходів цивільної безпеки, розробки інженерно-технічних заходів цивільного захисту, використання споруд підземного простору для укриття населення при розробці детальних планів території та при проєктуванні об`єктів будівництва у м. Львові», рішення виконавчого комітету від 20.07.2020 № 623 «Про вдосконалення системи збору побутових відходів на території м. Львова», у т. ч. щодо влаштування підземних контейнерів роздільного збору твердих побутових відходів, та провести його експертизу згідно з законодавством України; розробити паспорт кольорового опорядження фасаду та погодити його у встановленому законом порядку; звернутися у відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю для отримання дозвільних документів, які дають право на початок виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
15. Додатком № 1 до даного рішення у розділі 1 зазначено, функціональне призначення земельної ділянки зона Ж-2 зона малоповерхової квартирної житлової забудови відповідно до ухвали Міської ради від 09.07.2021 № 1134 «Про затвердження детального плану території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки», протоколів архітектурної містобудівної ради від 25.02.2021 № 3 та від 14.05.2021 № 7.
16. У розділі 2 Додатку № 1 рішення № 675 від 09.08.2021 встановлено такі вимоги до нового будівництва:
2.1. Гранично допустима висотність будинків, будівель та споруд у метрах - від найнижчої точки землі (абсолютна позначка: 317,60 м) до закінчення конструктивних елементів будівлі - 22,80 м (абсолютна відмітка: 340,40 м).
При необхідності граничну висоту будівель узгодити з Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».
2.2. Максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки - 97,30 %.
2.3. Максимально допустима щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону) - 570 люд./га.
2.4. Мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проєктується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд:
- 0,00 м до червоної лінії вул. Героїв Майдану;
- 0,00 м до існуючої забудови з північної сторони (блокування).
Об`єкт (нове будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові) запроектувати з врахуванням вимог діючих будівельних норм та вимог рішення виконавчого комітету від 26.10.2007 № 893 «Про заходи щодо запобігання виникненню аварійних ситуацій при будівництві нових та реконструкції існуючих об`єктів». Врахувати недопущення виникнення руйнувань суміжної забудови з влаштуванням необхідних інженерно-технічних заходів, які запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів проєктованого об`єкта на прилеглу територію.
2.5. Планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги зони санітарної охорони) - земельна ділянка на вул. Героїв Майдану, 17-А розташована у кварталі історично сформованої житлової та громадської забудови у межах історичного ареалу міста. Проєктування здійснювати з дотриманням вимог діючих державних будівельних норм та з врахуванням Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про охорону культурної спадщини».
Опрацювати паспорт кольорового опорядження фасаду та узгодити його у встановленому законодавством порядку. Проектом врахувати вимоги збереження традиційного історичного середовища міста, визначеного рішенням виконавчого Комітету від 09.12.2005 № 1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони Регулювання забудови міста Львова».
2.6. Охоронювані зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж відповідно до діючих будівельних норм, охоронна зона кабелів зв`язку 0,60 м, охоронна зона водопроводу і каналізації 3,00 м 5,00 м.
При необхідності передбачити винесення існуючих мереж на нормативну відстань з зони будівництва.
17. Не погоджуючись з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 675 від 09.08.2021, яким затверджено містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
18. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ВК Львівської міськради від 09.08.2021 № 675 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!Фест» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові» не відповідає пункту 13.1.4 ДБН Б.2.2-12:20 «Планування та забудова територій» в частині відповідності намірів забудови земельної ділянки на території історичного ареалу м. Львова вимогам щодо охорони та збереження пам`яток архітектури місцевого значення на вул. Героїв Майдану, 15, у м. Львові та на вул. Глінки, 10, 12 у м. Львові.
19. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Генеральним планом м. Львова враховані межі й режим зон охорони пам`яток, визначені відкоригованим у 2005 році історико-архітектурним планом м. Львова, на підставі якого затверджені Детальний план території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки, який затверджений ухвалою ЛМР від 09.07.2021 № 1134, та в подальшому спірні містобудівні умови та обмеження. 
Суд апеляційної інстанції зазначив, що висновок суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог ДБН Б.2.2.-12:2019 в затверджених оскаржуваним рішенням відповідача містобудівних умовах та обмеженнях не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки отримання містобудівних умов та обмежень є першою стадією будівництва, і характеристика об`єкта будівництва визначається не містобудівними умовами та обмеженнями, а подальшою проєктною документацією, тому конкретизація параметрів будівництва саме у цифровому вигляді на даній стадії формування документації законодавчо не передбачена. 
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВІВ
20. Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дотримання ДБН визначається в проєктній документації, а не на стадії розробки містобудівних умов і обмежень.
21. Також скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 380/8447/21 щодо того, що суди мають перевіряти зміст містобудівних умов та обмежень, зокрема в частині відповідності наведених у них допустимих техніко-економічних показників об`єкта будівництва вимогам будівельних норм.
22. ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» у відзиві на касаційну скаргу позивача, зокрема зазначило, що покликання позивача на невідповідність містобудівних умов та обмежень ДБН Б.2.2.-12:2019 Розділ 13 Території історичної забудови, пам`яток та об`єктів культурної спадщини не відповідає вимогам законодавства, оскільки отримання вихідних даних, якими є містобудівні умови та обмеження, передує стадії розроблення та затвердження проєктної документації, а тому такі дані містять лише стислу інформацію щодо законодавчих вимог до параметрів та техніко-економічних показників об`єкта будівництва, про дійсні наміри забудовника, є описовими.
23. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача вказує на те, що покликання позивача про невідповідність об`єкта вимогам ДБН є надуманими та не відповідають законодавчим вимогам.  
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
24. Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
25. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
26. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.05.1999 № 687-ХIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 687-ХIV) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проєктної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
27. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), який згідно його преамбули спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
28. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI термінів містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проєктування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
29. Відповідно до статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.
Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.
Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:
1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;
2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;
3) затвердження проектної документації;
4) виконання підготовчих та будівельних робіт;
4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);
5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;
6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
30. За приписами частини першої статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.
31. Відповідно до частин третьої - шостої, восьмої цієї ж статті містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:
1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);
3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.
У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.
Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.
Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.
Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:
1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;
2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;
3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.
Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.
Містобудівні умови та обмеження містять:
1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта;
1-1) ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень);
2) інформацію про замовника;
3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні;
4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України);
5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;
6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону);
7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд;
8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання приаеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України);
9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.
Перелік зазначених умов є вичерпним.
Відомості, визначені пунктами 3, 4, 6-9 цієї частини, визначаються у містобудівних умовах та обмеженнях на підставі відомостей Державного земельного кадастру. Дія цього положення не поширюється на випадки, коли такі дані були встановлені містобудівною документацією до набрання чинності цим абзацом і відомості про них не внесені до Державного земельного кадастру.
Надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.
Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.
Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.
Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:
1) за заявою замовника;
2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;
3) за рішенням суду.
У разі скасування в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.
32. Отже, законодавцем у частині п`ятій статті 29 Закону № 3038-VI встановлено виключні умови надання та вимоги до містобудівних умов та обмежень.
33. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон № 1805-ІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), у преамбулі до якого зазначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
34. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1805-ІІІ:
- пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;
- зони охорони пам`ятки (далі - зони охорони) - встановлювані навколо пам`ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання;
- історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України;
- історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування та форму забудови, типові для певних культур або періодів розвитку.
35. Культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон № 1805-ІІІ відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.
36. Збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
37. З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України та на виконання статті 32 Закону № 1805-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено Список історичних населених міст України міста і селища міського типу), до якого внесено і місто Львів.
38. Разом з тим, відповідно до вимог частини першої статті 32 Закону № 1805-ІІІ з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.
Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам`яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
39. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій правильно відхилили доводи позивача про те, що в порушення пункту 8 частини п`ятої статті 29 Закону України № 3038-VI затверджені оскаржуваним рішенням відповідача містобудівні умови та обмеження містять лише загальні цитування норм даного Закону, але не містять самі охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.
40. Такий висновок судів ґрунтується, зокрема, на правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.02.2020 у справі № 826/9713/18, відповідно до якого вимоги до гранично допустимої висоти будівлі; максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки; відстаней від об`єкта, який проєктується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; мінімально допустимих відстаней від об`єктів, які проєктуються, до існуючих будинків та споруд необхідно вважати дотриманими під час видачі містобудівних умов та обмежень шляхом зазначення про подальше визначення таких показників відповідно до Генерального плану міста, майбутньої проєктної документації «згідно з чинним законодавством», «відповідно до нормативно-правових актів», «в установленому чинним законодавством порядку», «урахувати законні інтереси та вимоги». Це формулювання є доречним, зважаючи на те, що стадія отримання вихідних даних в силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону № 3038-VI передує стадії розроблення та затвердження проєктної документації, а тому такі дані містять лише стислу інформацію щодо законодавчих вимог до параметрів та техніко-економічних показників об`єкта будівництва, про дійсні наміри забудовника, є описовими. Адже характеристика об`єкта будівництва визначається не містобудівними умовами та обмеженнями, а подальшою проєктною документацією. Тому конкретизація параметрів будівництва саме у цифровому вигляді в даній стадії формування документації законодавчо безпосередньо не передбачена.
41. Щодо невідповідності затверджених рішенням відповідача від 09.08.2021 № 675 містобудівних умов та обмежень вимогам Розділу 13 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Території історичної забудови, пам`яток та об`єктів культурної спадщини», колегія суддів зазначає таке.
42. Відповідно до вимог пункту 13.1.4 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» при намірах здійснення будівництва нової чи реконструкції існуючої споруди на ділянці (ділянках), яка знаходиться поруч (у межах 500 м) із пам`яткою культурної спадщини, до прийняття рішення про відведення земельної ділянки під будівництво нової чи реконструкцію існуючої споруди необхідно в установленому порядку визначити та затвердити межі території цієї пам`ятки (за умови відсутності затвердженої території цієї пам`ятки).
Навколо будинків і споруд пам`яток культурної спадщини (архітектури та містобудування) - у разі відсутності розроблених та затверджених в установленому порядку зон охорони в межах відстані, що дорівнює подвійній висоті цих пам`яток, але у будь-якому разі - не менше 50 м, при проєктуванні нових будівель і споруд або надбудові (реконструкції) існуючих необхідно зберігати цінне історичне розпланування і традиційний характер забудови населених пунктів, цінний природний ландшафт та об`єкти природно-заповідного фонду, оглядові точки і зони, звідки розкриваються види на пам`ятки та їх комплекси. При цьому відстань від кожної новобудови до пам`ятки повинна бути не меншою ніж збільшений удвічі максимум з висот самої пам`ятки та даної новобудови.
43. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України від 05.11.2009 № 1704-VI «Про будівельні норми» (далі - Закон № 1704-VI) застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. Будівельні норми, правила іноземних держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
44. Відповідно до положень частини другої статті 11 Закону № 1704-VI України сфера застосування будівельних норм визначається у кожному нормативному акті з урахуванням особливостей об`єкта нормування.
45. Відповідно до вимог пункту 1.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проєктування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях.
46. Тобто, вказані норми застосовуються при здійсненні проєктування, будівництва і благоустрою на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях.
47. Разом з тим, відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проєктування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
48. Згідно з пунктом 11 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI проєктна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.
49. Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 3038-VI проєктна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.
50. Отже, законодавцем встановлено різні вимоги, щодо розроблення і затвердження містобудівних умов та обмежень та проєктної документації.
51. У постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 380/8181/21 викладено правовий висновок, згідно з яким отримання вихідних даних у вигляді містобудівних умов є найпершою стадією забудови територій і створення об`єкта архітектури, передує стадії проєктування, а створення проєктної документації для об`єктів будівництва передбачає обов`язкове врахування, у тому числі, таких вихідних даних. 
Містобудівні умови та обмеження отримуються саме для проєктування об`єкта будівництва, що визначено у абзаці першому частини другої статті 29 Закону № 3038-VI.
52. Тобто містобудівні умови та обмеження не є тотожними проєктній документації. Створення цих документів відбувається за різними процедурами, визначеними законодавством, а їх зміст та призначення у процесі будівництва суттєво відрізняються.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 380/4498/20.
53. У постанові Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 813/1416/18 зазначено, що вимоги до гранично допустимої висоти будівлі; максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки; відстаней від об`єкта, який проєктується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; мінімально допустимих відстаней від об`єктів, які проєктуються, до існуючих будинків та споруд необхідно вважати дотриманими під час видачі містобудівних умов та обмежень шляхом зазначення про подальше визначення таких показників відповідно до Генерального плану міста, майбутньої проєктної документації «згідно з чинним законодавством», «відповідно до нормативно-правових актів», «в установленому чинним законодавством порядку», «урахувати законні інтереси та вимоги».
Таке формулювання є доречним, зважаючи на те, що стадія отримання вихідних даних в силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону № 3038-VI передує стадії розроблення та затвердження проєктної документації, а тому такі дані містять лише стислу інформацію щодо законодавчих вимог до параметрів та техніко-економічних показників об`єкта будівництва, про дійсні наміри забудовника, є описовими. Адже характеристика об`єкта будівництва визначається не містобудівними умовами та обмеженнями, а подальшою проєктною документацією. Тому конкретизація параметрів будівництва саме у цифровому вигляді в даній стадії формування документації законодавчо безпосередньо не передбачена.
54. За таких обставин, необхідність застосування вимог ДБН Б.2.2.-12:2019 в затверджених оскаржуваним рішенням відповідача містобудівних умовах та обмеженнях не відповідає приписам чинного законодавства.
55. Крім того, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, при застосуванні вимог пункту 13.1.4 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» необхідно враховувати пункт 13.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019. 
56. Так, згідно з вимогами пункту 13.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 межі та режими використання територій комплексної реконструкції визначаються містобудівною документацією. Якщо населений пункт занесено до Списку історичних населених місць України, вихідними даними для розробленням згаданої документації повинен слугувати історико-архітектурний опорний план з визначеними межами і режимами використання історичних ареалів та зон охорони пам`яток культурної спадщини.
57. Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні станом на момент прийняття ухвали Львівської міськради 18 сесії 5-го скликання № 3924 від 30.09.2010 «Про затвердження містобудівної документації «Корегування генерального плану м. Львова» ІІ-стадія. Генеральний план» визначались Законом України «Про основи містобудування», який відповідно до його преамбули спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини.
58. Межі історичного ареалу міста Львова були закріплені на нормативному рівні згідно з історико-містобудівним опорним планом міста Львова, який входить до складу «Генерального плану міста Львова» та Концепції розвитку міста.
59. Генеральний план міста Львова є нормативно-правовим актом, який офіційно оприлюднено, а історико-архітектурні опорні плани, у яких визначено межі історичних ареалів, є науково-проєктною документацією, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць, є основою для проєктних рішень у генеральних планах та детальних планах територій історичних населених місць. Проєкти реконструкції забудови та території історичних ареалів населених пунктів базуються на матеріалах історико-архітектурних опорних планів як науково-проєктної документації з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток культурної спадщини.
60. Згідно з розділом «Охоронна діяльність» Том 2 «ОСНОВНІ ПОЛОЖЕННЯ Генерального плану міста Львова (Коригування генерального плану м. Львова ІІ стадія)» у 2005 році інститутом «Укрпроектреставрація» відкореговано історико-архітектурний опорний план м. Львова, в якому розроблені заходи щодо охорони історичного середовища, а саме:
- визначено історичний ареал м. Львова;
- встановлено зону регулювання забудови;
- встановлено зону охорони історичного міського ландшафту.
61. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.12.2023 у справі № 380/13557/21, у складі текстової частини Генерального плану міста Львова (Коригування генерального плану м. Львова ІІ стадія) міститься розділ 17.02. «Охорона історичного середовища», в якому зазначено, що охорона історичного середовища м. Львова один із пріоритетних стратегічних напрямків діяльності всіх учасників містобудівного процесу в місті. До компетенції генплану міста належать питання охоронного зонування, пов`язаного з об`єктами і комплексами історико-культурної спадщини і планувальні рішення, опосередковано спрямовані на охорону пам`яток та історичного середовища. Генпланом ураховані межі й режим зон охорони пам`яток, прийняті відкоригованим інститутом «Укрзахідпроектреставрація» у 2005 році історико-архітектурним планом м. Львова, в якому відзначені: Державний історико-архітектурний заповідник; територія, що є під охороною ЮНЕСКО; історичний ареал м. Львова; зона регулювання забудови; зона охорони історичного ландшафту. Для кожної зони охорони встановлений режим, який відповідає вимогам охорони пам`яток і середовища як цілісного комплексу, який відіграє провідну роль в формуванні образу міста.
62. Графічний матеріал Генерального плану міста Львова міститься в загальному доступі в мережі Інтернет.
63. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 09.07.2021 Львівська міська рада, враховуючи рішення виконавчого комітету від 27.10.2017 № 975 «Про розроблення детального плану території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки». Матеріали розгляду пропозицій, поданих у рамках громадського слухання щодо врахування громадських інтересів під час розроблення детального плану території в районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки у м. Львові, копію витягу з протоколу засідання № 7 архітектурно-містобудівної ради управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 14.05.2021, прийняла ухвалу № 1134, якою затвердила детальний план території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки у складі з розробленою планувальною структурою забудови території, планом червоних ліній вулично-дорожньої мережі, схемою функціонального зонування території (планом зонування території) з визначенням містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, пропозиціями з інженерного забезпечення та захисту території, заходами щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних нормативів, вимог з ліквідації аварійних ситуацій та реалізації детального плану території (далі - ДПТ).
64. Згідно з ДПТ в проєкті враховані основні рішення містобудівної документації на дану територію, якою є Генеральний план м. Львів, розроблений Державним підприємством Державним інститутом проєктування міст «Містопроект» (м. Львів) у 2009 році, Детальний план території в районі вул. Д. Вітовського, вул. Болгарської, вул. Академіка А. Сахарова у м. Львові, ДП ДІПМ «Містопроект». У 2015 році ЛКП «Археологічно-Архітектурна Служба м. Львова» було розроблено історико-містобудівне обґрунтування на дану територію, матеріали якого враховані при розробці детального плану.
65. У той же час, відповідно до вимог розділу 8 ДПТ встановлено перелік містобудівних умов та обмежень. Також встановлено Планувальні обмеження (зони охорони пам`яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони).
66. Відповідно до вимог пункту 1.4 ДПТ ділянка перебуває в межах території історичного ареалу (ІА-4).
67. Згідно з пунктом Ж-2 ДПТ «містобудівні умови та обмеження використання земельних ділянок» граничнодопустима висота будівель: до 4 пов., додатково регламентується згідно Схеми зонування за історико-архітектурним регламентом плану зонування м. Львова для підзони ІА-4 (відповідно до п. 3.3. зведеної пояснювальної записки); Допускається до 6 поверхів включно.
68. Відповідно до приміток розділу 8 ДПТ, всі решта умов і обмежень - згідно плану зонування території району.
69. Як встановлено судом апеляційної інстанції, учасниками справи не надано жодного допустимого належного доказу, який би підтверджував невідповідність містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва на нове будівництво ТОВ «Холдинг емоцій «!ФЕСТ» багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові вимогам Генерального плану згідно з ухвалою Львівської міськради 18 сесії 5-го скликання № 3924 від 30.09.2010 «Про затвердження містобудівної документації «Корегування генерального плану м. Львова» ІІ-стадія. Генеральний план» та Детального плану території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки, який затверджений ухвалою ЛМР від 09.07.2021 № 1134.
70. Отже, враховуючи, що у Генеральному плані м. Львова враховані межі й режим зон охорони пам`яток, які прийняті відкоригованим у 2005 році історико-архітектурним планом м. Львова, на підставі якого затверджені ДПТ та в подальшому містобудівні умови та обмеження, неправильним є висновок суду першої інстанції та позивача про відсутність зон та режимів охорони пам`яток.
71. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 3038-VI планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.
72. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, відповідальні за розробку та затвердження містобудівної документації, діючи з дотриманням принципів належного урядування, повинні забезпечувати збалансований підхід до різних інтересів.
73. Відтак, слід виходити з презумпції, що містобудівна документація, яку розроблено та затверджено у встановленому порядку, враховує державні, громадські та приватні інтереси. Тому видання містобудівних умов та обмежень на підставі та у повній відповідності до містобудівної документації свідчить про взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.
74. Вказана правова позиція викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 826/13852/17, від 04.02.2020 у справі № 826/9713/18.
75. Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки затверджені спірним рішенням містобудівні умови та обмеження відповідають вимогам Генерального плану м. Львова, в якому враховані межі й режими зон охорони пам`яток, та Детальному плану території у районі вул. Героїв Майдану, вул. М. Глінки. 
76. Переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права. Висновки суду є результатом оцінки наявних у його розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка судом апеляційної інстанції здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обстави справи на підставі належних та допустимих доказів. Порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, Судом у цій справі також не встановлено.
77. У касаційній скарзі позивач зазначав про неврахування судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 380/8447/21, відповідно до якого знаходження земельної ділянки, на якій запроєктовано спірний об`єкт будівництва, у межах буферної зони історичного ареалу міста Львова, впливає на необхідність перевірки намірів забудови такої земельної ділянки, виходячи не лише із положень Плану зонування відповідної території, але й Генерального плану міста Львова, у складі якого визначений історико-архітектурний план м. Львова. 
Так у цій справі, на яку послався позивач, спірними були містобудівні умови та обмеження та вирішувалась справа про їх скасування. Підставою для скасування містобудівних умов та обмежень було наведено - невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Генеральному плану міста Львова. 
78. У справі № 380/8447/21 Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, висловив узагальнюючий правовий висновок про те, що невідповідність намірів забудови земельної ділянки є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень. При цьому невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту. 
79. Отже, у цій справі судом апеляційної інстанції враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 380/8447/21, про який вказує заявник касаційної скарги, однак судами були встановлені інші фактичні обставини, за яких суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що містобудівні умови та обмеження не свідчать про їх невідповідність вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. В свою чергу необхідність застосування вимог ДБН Б.2.2.-12:2019 на даній стадії формування документації законодавчо безпосередньо не передбачена, тому відсутність такого погодження, за фактичних обставин цієї справи, не свідчить про невідповідність намірів забудови.
80. Аналогічні узагальнюючі правові висновки про те, що невідповідність намірів забудови земельної ділянки є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень викладені у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 810/726/18, від 04.09.2019 у справі № 826/13852/17, від 15.01.2020 у справі № 813/4060/17, від 29.04.2020 у справі № 712/6577/18, від 15.02.2021 у справі № 320/5710/20, від 16.06.2021 у справі № 340/3189/18. 
81. Втім, колегія суддів зазначає, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в інший спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. 
82. Водночас посилання заявника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення. В даному випадку обставини справи, яка є предметом касаційного перегляду, і справи, наведеної позивачем, є відмінними за обсягом і змістом установлених судами фактичних обставин.
83. Отже, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду апеляційної інстанції. У скарзі також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення кожного з аргументів.
84. Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, Верховний Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
85. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
86. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
87. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
88. Зважаючи, що судові рішення залишені без змін, перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Cуддя-доповідач А.Ю. Бучик

Судді: Н.В. Коваленко

А.І. Рибачук