ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 697/2635/25		
Провадження № 22-ц/821/722/26		
Категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 
представник позивача: адвокат Назаренко Сергій Миколайович,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Назаренка Сергія Миколайовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 січня 2026 року (ухваленого в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Деревенського І.І.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.04.2021 року здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
Відповідач виявив бажання отримати послугу «Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 09.08.2024 року підписав Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. Після чого із відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 09.08.2024 року про надання строкового кредиту у розмірі 45000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%. Додатково із відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний Графік кредиту.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 22.09.2025 року, має заборгованість — 42011,10 грн., яка складається з: 36746,20 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5264,90 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками.
На підставі наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.08.2024 року у розмірі 42011,10 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про надання розстрочки за кредитом терміном на 12 місяців та не нараховувати йому відсотки за кредитом, у зв`язку з тим, що він являється військовослужбовцем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 січня 2026 року позовні вимоги - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТКБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.08.2024 року у розмірі 36746,20 грн. 
Розстрочено ОСОБА_1 виконання рішення суду на 5 місяців шляхом сплати рівними частинами у розмірі по 7349,24 грн., щомісячно.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТКБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2118,87 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість, яка складається з 36746,20 грн неповернутого кредиту. Крім того, відповідач, як військовослужбовець, звільнений від обов`язку сплати на користь Банку відсотків за користування кредитом, внаслідок чого в цій частині позов не підлягає задоволенню. 
Разом з тим, суд вважав, що причини надання розстрочки виконання рішення, на які посилається відповідач є такими, що заслуговують на увагу, та відповідно ухвалив допустити розстрочку виконання рішення на п`ять місяців зі сплатою суми боргу рівними платежами по 7349,24 грн. щомісячно (7349,24 грн.*5 = 36746,20 грн.).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 04.02.2026 року представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Назаренко С.М. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.01.2026 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 5246,90 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог у стягненні відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення відсотків, оскільки відповідно до довідки «Форми 5» № 1505 від 15.06.2025 року молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією з 25.05.2025 року.
Так, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ Ахххх з 25.05.2025 року і саме з цієї дати може бути звільнений від сплати відсотків.
В той же час, звільнення від сплати відсотків можливе лише за зверненням мобілізованого з наданням до Банку відповідної довідки. ОСОБА_1 до Банку не звертався, довідок не надав, відповідно своє право не реалізував.
Згідно розрахунку заборгованості, саме з червня 2025 року, Банк перестає нараховувати відсотки по вказаному кредиту, фіксуючи останні на сумі 5264,90 грн., дублюючі їх незмінність до дати розрахунку. Підставою в припиненні нарахування відсотків є 181 день виходу кредиту на прострочку та звернення Банку до суду про стягнення заборгованості.
Отже, всі нарахування відсотків відбулися до моменту вступу ОСОБА_1 до лав Збройних Сил України, до 25.05.2025 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Зважаючи на те, що позивач АТКБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення відсотків за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТКБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Отже, предметом позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.08.2024 року в розмірі 42011,10 грн., з яких 36746,20 грн. - заборгованість за кредитом, 5264,90 грн. заборгованість по відсоткам.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, розмір якої останнім не оскаржується.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як військовослужбовець, підлягає звільненню від сплати заборгованості за відсотками за кредитним договором № б/н від 09.08.2024 року.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2021 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 23-32).
09.08.2024 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 45000 грн. на строк 36 місяців, з встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 36,38% річних. Загальні витрати за кредитом становили 25069,04 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 70069,04 грн. (а.с.33-38)
Відповідно до графіку платежів (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою»), кредит надавався відповідачу на 36 місяців, із зазначенням суми, яку необхідно було внести відповідачу (а.с. 38 на звороті-41).
Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, графік кредиту, які містять зазначення розміру відсотків за користування кредитом та графік погашення заборгованості (а.с. 42-47)
Як вбачається з матеріалів справи, на вищевказаних документах міститься підпис відповідача, який був ознайомлений з механізмом кредитування та вартістю кредиту.
Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості відповідача станом на 22.09.2025 року заборгованість становить 42011,10 грн., яка складається із: 36746,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5234,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.18-19)
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди - ст. 638 ЦК України.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі - ч. 1 ст. 1055 ЦК України.
За статтями 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливостями договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначав банк.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статей 1049,1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 09.08.2024 здійснювалось використання кредитних коштів, які банку не були повернуті.
Факт отримання грошових коштів в сумі 45000 грн. відповідачем не оспорюється.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 не визнає та заперечує проти стягнення з нього процентів за означеним кредитним договором, з огляду на те, що він є військовослужбовцем та має пільги відповідно до положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в ст. ст. 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 р. у справі № 426/4264/19: "У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом, мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки «Форми 5» №1505 від 15.06.2025 року молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ Ахххх з 25.05.2025 року (а.с.62).
Таким чином, колегія суддів вважає, що на ОСОБА_1 дійсно, як на військовослужбовця, на особливий період, поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його військової служби, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки №1505 від 15.06.2025 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 25 травня 2025 року, тому вищезазначена норма закону не поширюється на період до початку проходження відповідачем військової служби.
Таким чином, на відповідача, як військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме нарахування процентів за користування кредитом на весь час його призову.
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.
З урахуванням вищенаведеного, перевіривши розрахунок боргу, колегія суддів дійшла висновку, що проценти за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача за період з 09.08.2024 року по 25.05.2025 року в розмірі 4775,46 грн., тобто за час, коли відповідач не перебував на військовій службі та на нього не поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вищевикладене не звернув належної уваги та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог банку про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом, тому рішення суду в цій частині підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 4775,46 грн.
Щодо клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання розстрочення виконання рішення, колегія суддів приходить до наступного.
У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення (п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).
Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.
З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.
При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
При цьому, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданням цивільного судочинства, та превалює над будь-якими міркуваннями. Суд вважає, що причини надання розстрочки виконання рішення, на які посилається відповідач, є такими, що заслуговують на увагу, та відповідно ухвалив допустити розстрочку виконання рішення на п`ять місяців зі сплатою суми боргу рівними платежами по 7349,24 грн. щомісячно (7349,24 грн.*5 = 36746,20 грн.) .
Представник АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі заперечень щодо розстрочки виконання рішення не висловив.
Разом з тим, колегія суддів, задовольняючи частково апеляційну скаргу, прийшла до висновку про стягнення нарахованих відсотків по кредитному договору в розмірі 4775,46 грн, у зв`язку із чим змінилася загальна суму заборгованості по кредитному договору № б/н від 09.08.2024 року.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про можливість розстрочки виконання рішення на п`ять місяців зі сплатою суми боргу рівними платежами по 8304,33 грн. щомісячно (8304,33 грн.*5 = 41521,66 грн.). 
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення в оскаржуваній частині при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягнення відсотків за кредитним договором, розстрочення виконання рішення та стягнення судового збору підлягає до скасування із прийняттям нового рішення. 
В іншій частині рішення суду не переглядалося.
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково, загальний розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 5985,15 грн, з яких 2394,06 грн. (98,83 %) – за подання позовної заяви і 3591,09 грн. – за подання апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд ,–

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Назаренка Сергія Миколайовича – задовольнити частково.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 січня 2026 рокув частині відмови в стягненні відсотків за кредитним договором, розстрочення виконання рішення та стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за нарахованими відсотками по кредитному договору № б/н від 09 серпня 2024 року в розмірі 4775,46 грн.
Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення суду на 5 місяців шляхом сплати рівними частинами у розмірі по 8304,33 грн., щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 5985,15 грн.
В іншій частині рішення суду не переглядалося.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді   Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова