08.04.2026
Справа ЄУН-720/217/26
Провадження №1-кп/720/130/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:  головуючого судді    ОСОБА_1 
з участю секретаря   ОСОБА_2 
прокурора   ОСОБА_3 
обвинуваченої    ОСОБА_4 
потерпілої     ОСОБА_5 

розглянувши в м.Новоселиця кримінальне провадження  №12026263120000005 від 16.01.2026 року за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області, яка проживає за адресою по АДРЕСА_1 , громадянки України, не одруженої, зі середньо-спеціальною освітою, працюючої начальником поштового відділення 60313 ДП «Укрпошта», раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України, 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_4 15 січня 2026 року близько 15 години виконуючи обов?язки начальника відділення та перебуваючи у приміщенні відділення АТ «Укрпошта», яке за адресою вулиця Головна, будинок 65 в с.Бояни Чернівецького району Чернівецької області, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_5 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, тримаючи у правій руці мобільний телефон, нанесла ним один удар в область обличчя потерпілої. 
В результаті таких дій потерпілій спричинено тілесне ушкодження у виді забійно-рваної рани нижньої губи зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. 
Таким чином,  ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок передбачений ст.125 ч.2 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні  ОСОБА_4 свою вину визнала частково та дала показання, що вона в той день виконувала обов`язки начальника поштового відділення в с.Бояни Чернівецького району Чернівецької області, та перебуваючи в приміщення даного відділення до неї звернулася потерпіла із проханням відправити посилку, яку та оформила онлайн. Вона дала відповідь ОСОБА_5 про те, що в даний час немає електроенергії, та зможе оформити відправлення після відновлення електропостачання. На це потерпіла обурилася та почала вимагати назвати їй особу, якій вона може поскаржитися, та вона назвала прізвище ім?я по батькові начальника. Надалі ОСОБА_5 почала її фотографувати на свій мобільний телефон, на що вона вихопила його, та повідомила, що віддасть тільки після того, як вона вийде із відділення. Тоді потерпіла почала заходити за стійку, а вона, відштовхуючи її, мобільним телефоном, який був у її правій руці, ненавмисне вдарила її у лице, та побачила як із губи потекла кров. Після цього вона віддала телефон ОСОБА_5 і та вийшла із відділення. Вона вважає, що поступила погано, з потерпілою не помирилася, в скоєному розкаюється, просить призначити мінімальне покарання. 
Потерпіла в судовому засіданні дала показання, що вона 15.01.2026 року орієнтовно біля 13 години приїхала до поштового відділення в с.Бояни Чернівецького району Чернівецької області з метою відправки посилки, яку вона ще три дні тому оформила онлайн, однак там було зачинено на обідню перерву. Пізніше біля 15 години вона вже потрапила у це ж відділення, однак обвинувачена повідомила про неможливість оформлення відправки у зв`язку із відсутністю електроенергії. Тоді вона запитала у обвинуваченої, що їй робити, оскільки той день був крайнім, коли можна було відправити онлайн посилку. Не це ОСОБА_4 відповідала їй у грубі та нетактовній формі. У зв`язку із цим вона попросила дати їй аркуш паперу для того, щоб записати прізвище начальника ОСОБА_4 з метою подачі скарги, на що отримала відмову. У обвинуваченої не було бейджика, а тому вона хотіла здійснити фотографування останньої на свій мобільний телефон, однак ОСОБА_4 в цей момент вихопила її телефон із руки. Тоді вона почала неодноразово вимагати повернення мобільного телефону, однак обвинувачена повідомляла їй, що поверне тільки після того, як видалить фото та вона вийде із відділення. У зв`язку із тим, що вона не була згідна із такими діями ОСОБА_4 , то підійшла до останньої та протягнула руку із вимогою повернути телефон. В цей момент обвинувачена схопила її праву руку своєю лівою рукою, а правою рукою із мобільним телефоном вдарила її прямо в ліву частину нижньої губи. Після цього в неї потекла кров, та ОСОБА_6 одразу віддала їй телефон. Удар був навмисним, оскільки для того, щоб відштовхнути її не потрібно було штовхати рукою саме в лице, а сила удару була такою, що їй розрізало губу, яку їй потім зашивали. Просить призначити покарання згідно закону. 
Згідно висновку судово-медичної експертизи №40 екс від 16.01.2026 року встановлено, що у  ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у виді забійно-рваної рани нижньої губи зліва, яке виникло в результаті не менш як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, можливо внаслідок удару кулаком, по строку та обставинам може відповідати вказаному в постанові та зі слів підекспертної і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.  
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_5 із відеозаписом до нього від 26.01.2026 року встановлено як остання розказала та показала як та куди ОСОБА_4 нанесла їй один удар мобільним телефоном по губі.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту із обвинуваченою ОСОБА_4 із відеозаписом до нього від 30.01.2026 року встановлено як остання розказала та показала як та куди вона нанесла удар мобільним телефоном ОСОБА_5 .
Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв?язку між собою, керуючись внутрішнім переконанням, вважає, що вина  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а її дії вірно кваліфіковані за ст.125 ч.2 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, оскільки вона 15 січня 2026 року умисно нанесла один удар ОСОБА_5 , чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої. 
Часткове невизнання вини суд розцінює як обраний нею спосіб з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Показання ОСОБА_4 в частині того, що удар був нею спричинений ненавмисно суд вважає неправдивими, оскільки вони не відповідають іншим зібраним по справі доказам.
В першу чергу згідно показів потерпілої встановлено, що ОСОБА_4 завдавала удар в область її голови правою рукою з достатньою силою, тримаючи в ній мобільний телефон, у зв`язку із чим було розрізано її нижню губу. Аналогічні та послідовні покази потерпіла дала і під час проведення із її участю слідчого експерименту.
Ці покази також об?єктивно підтверджуються і висновком судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілій було спричинено забійно-рвану рану нижньої губи зліва.
Таке тілесне ушкодження об?єктивно не могло бути спричинено саме необережним ударом, оскільки для його спричинення було необхідно прикласти досить суттєві фізичні зусилля.
Крім того, малоймовірною є версія ОСОБА_4 про те, що вона удар спричинила у зв`язку із тим, що хотіла відштовхнути потерпілу, однак із цією метою логічнішим і фізично правильним було б відштовхувати потерпілу в область тулуба, а не голови.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 було заподіяно ОСОБА_5 тілесні ушкодження саме умисним, а не необережним ударом, що підтверджується сукупністю проаналізованих вище доказів. 
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Щодо даних про особу суд враховує те, що вона на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Хоча обвинувачена повідомила суд, що вона розкаялася у скоєному, однак це не було щирим каяттям, оскільки вона не розповіла суду всю правду про події, які містять склад кримінального проступку, а тим самим намагалася ввести суд в оману. 
Суд вважає, що обвинуваченій має бути призначено покарання у виді максимального штрафу, яке є необхідним і буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 382 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Визнати винною  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:      ОСОБА_7