Справа № 456/3335/25
Провадження № 2-о/456/28/2026

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючого судді Шрамка Р. Т. ,
з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/3335/25 за заявою   ОСОБА_1 , заінтересована особа Стрийська міська рада Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -
встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 , - адвокат Климух А.В., звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.
В заяві зазначила, що ОСОБА_2 , проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Квартира в якій проживав заявник зі своєю матір`ю належала останній на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2001р. 18.07.2019 ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я заявника, який був посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3178. 28.04.2025 р. заявник звернувся з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.1., до Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області. За наслідком розгляду заяви, заявник отримав письмову відповідь, якою йому було повідомлено про те, що в його випадку необхідно надати рішення суду, яким буде встановлений факт постійного проживання з померлою матір`ю на час відкриття спадщини. 
Отже, заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.
Заяви та клопотання учасників справи.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Климчук А.В., заяву підтримала та просила її задоволити. 
Представник заінтересованої особи Стрийської міської ради будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно дост.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно зч.1ст.4,ч.1ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку,встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд,здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений за коном або договором.
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дотримуючись положень Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав заявниці за пред`явленою заявою вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав зацікавленої особи Стрийської міської ради Львівської області, встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.01.2024р. НОМЕР_1 , виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю заявника ОСОБА_2 .
Відповідно до договору купівлі – продажу квартири від 16.10.2001р., ОСОБА_3 , купила квартиру АДРЕСА_2 . 
18.07.2019, ОСОБА_3 , уклала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 28.04.2025 №2025/005433768, вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_3 . 
З довідки №329 від 14.07.2022, виданої ЦНАП виконавчого комітету Стрийської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 . 
З акту №181 від 09.08.2023 складеного КП «УК «Комфортний Стрий», вбачається, що ОСОБА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстрований.
З довідки виданої КП «УК «Комфортний Стрий» №470 від 14.04.2025, вбачається, що ОСОБА_3 , 1951р.н., до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
З довідки виданої КП «УК «Комфортний Стрий» №473 від 16.04.2025, вбачається, що ОСОБА_2 , 1976р.н., проживає без реєстрації, згідно свічень свідків. 
З акту №90 від 16.04.2025 складеного КП «УК «Комфортний Стрий», вбачається, що ОСОБА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстрований.
З довідки виданої КП «УК «Комфортний Стрий» №470 від 16.04.2025, вбачається, що ОСОБА_3 , 1951р.н., до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті проживав син ОСОБА_2 , 1976р.н., без реєстрації. 
28.04.2024, ОСОБА_2 , звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на майно, яке складається із квартири АДРЕСА_4 , однак у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 , було пропущено шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. 
Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
До вказаних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.
Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
В судовому засіданні спадкоємців першої, другої та третьої черг, які б претендували на спадкове майно, не встановлено.
Відповідно до ст. 1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
В поданій до суду заяві заявник зазначив, що до дня смерті спільно, однією сім`єю проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 , допомагав їй по господарству, здійснював за нею догляд. 
У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, оскільки такі відомості містяться в зібраних по справі доказах.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Окрім того, місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.
Висновки суду за результатами розгляду заяви.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов переконання, що заявник дійсно постійно проживав однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, так як відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Заяву задоволити.
Встановити факт, що   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 постійно проживав разом, в тому числі і на час відкриття спадщини, зі своєю матір’ю   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду буде виготовлений 06.02.2026р.

Суддя 	Р. Т. Шрамко