Справа №345/524/26 
Провадження № 2/345/994/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2026 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Якиміва Р.В.
секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на дітей, 
за участю представника позивачки ОСОБА_3 , 
відповідача ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.03.2011 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилися син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 16.01.2018 вказаний шлюб розірвано та залишено проживати дітей з позивачкою. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.08.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн., та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання в розмірі 2000 грн.. 
На даний час, вказаних коштів не вистачає на утримання дітей. В той же час, несистематичні платежі за аліментами взагалі не покривають фінансових потреб їхніх дітей. Позивач є фізично здоровою людиною, а тому може оплатити половину додаткових витрат на утримання дітей. Син ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування та реабілітації та додаткових витрат. Вона ніде не працює, а веде за ним догляд. У 2022 році внаслідок збройної агресії російської федерації , вона виїхала з дітьми до Німеччини, де і знаходиться по теперішній час. Син ОСОБА_6 проходить в Німеччині лікування та реабілітацію. Додаткові витрати, відповідно до чеків та квитанцій склали 248,8 євро, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют НБУстановить 12745 грн..
Також, для розвитку дочки ОСОБА_7 позивачка понесла додаткові витрати, що складаються з щомісячних внесків на навчання в розмірі 105 Євро, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют НБУстановить 5379 грн., та за вивчення курсу німецької мови в розмірі 4800 грн.. Крім того, у період з 12.10.по 16.10.2026 у дочки запланована обов`язкова навчальна поїздка до меморіалу до ОСОБА_8 , вартість якої складає 333,22 Євро, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют НБУстановить 21937 грн.. Загальна сума становить 32116 грн.. Вважає, що має право на компенсацію половини понесених додаткових витрат, а тому звернулась з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь частину додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 6372 гривень (тобто половину суми від загальних витрат в розмірі 12745 грн.) та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 16058 гривень (тобто половину суми від витрат на вивчення курсу німецької мови в розмірі 32116 грн..) та судові витрати по справі. 
20.02.2026 року відповідачем подано до суду відзив на позов, з якого вбачається, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_6 . Відносно стягнення додаткових витрат на утримання дочки позовні вимоги визнає частково, виходячи з наступного. Відповідно до усталеної судової практики України, додатковими витратами на дитину визнаються витрати у зв`язку з розвитком у дитини певних її здібностей чи то вона страждає на важку хворобу. Наявність таких обставин підлягає доведенню в судовому засіданні. Витрати на вивчення курсу німецької мови не відносяться до особливих обставин, які передбачають стягнення додаткових витрат. Витрати на навчання дочки у приватній »Неприбутковій організації Будокан Бохун» Німеччина не підлягають стягненню, оскільки дочка навчається там за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю. Позивачкою не надано доказів погодження з відповідачем щодо навчання дочки. Щодо додаткових витрат на заплановану обов`язкову навчальну поїздку до меморіалу до Кракова, то дана поїздка носить рекомендаційний характер та має відбутись у майбутньому, жодних доказів про її вартість позивачка не долучила, а тому ця виплата не підлягає стягненню. Крім того, вказав, що зареєстрував шлюб ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншою жінкою. Уних народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є дитина з інвалідністю.Рішенням суду від 10.12.2019 постановлено стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_10 та аліменти на утримання дружини. Рішенням суду від 01.07.2022 розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_10 було збільшено до 2500 грн.. З цього випливає, що він має інших утриманців, а тому просить позов задоволити частково в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 6372 грн..
23.02.2026 представник позивачки подала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи відповідача у відзиві не відповідають дійсності, оскільки вивчення дочкою сторін німецької та англійської мови є об`єктивною необхідністю, у зв`язку з тимчасовим проживанням дитини за кордоном та послугує здобуттю нею в майбутньому належної освіти. Також дочка відвідує спортивну секцію з карате. Щодо навчальної поїздки до меморіалу до кракова то вона відноситься до обов`язкового навчального заходу. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та підставними і просить їх задоволити повністю.
Ухвалою судді від 30.01.2026 провадження у справі відкрито. Визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив і просить позов задовольнити. 
Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково з підстав наведених у відзиві на позов. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 6372 грн..
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників судового засідання, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
06.03.2011 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилися син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 16.01.2018 вказаний шлюб розірвано та залишено проживати дітей з позивачкою. 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.08.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн., та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання в розмірі 2000 грн.. 
На підтвердження понесених витрат на утримання сина ОСОБА_6 , позивачкою долучено копії рахунку № НОМЕР_1 від 21.01.2026, рахунок № НОМЕР_2 від 17.10.2025, рахунок № НОМЕР_3 від 17.11.2025, чек від 14.11.2025, на загальну суму 248,8 Євро. 
На підтвердження понесених витрат на утримання дочки ОСОБА_7 , позивачкою долучено анкету заяву від 22.05.2025 та квитанції щомісячних внесків за навчання в »Неприбутковій організації Будокан Бохун» Німеччина, довідку про шкільну подорож вартістю 333,22 Євро, на загальну суму 32119 Євро. 
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 1-3ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1ст. 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Згідно ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватися відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Відповідні правові висновки щодо застосування ст. 185 СК України наведені в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18; від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 749/106/17 (6-1489цс17 від 13.09.2017) дійшла правового висновку, що згідно із ч. 1ст. 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст.181,182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище сторін і дитини, наявність у сторін інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, до прикладу, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (до прикладу, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачем зазначається, що витрати, які вона понесла слід віднести до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, оскільки були понесені на проходження дочкою курсів вивчення іноземної мови, участь у спортивному гуртку, навчання дитини в школі, навчальну поїзду на екскурсію, а також на купівлю ліків, витратних матеріалів та одягу, на лікування сина. Такі витрати не покриваються за рахунок аліментів. Вважає, що має право на компенсацію половини понесених додаткових витрат.
Так, витрати на лікування сина ОСОБА_6 , заявлені до стягнення позивачкою, суд відносить до додаткових витрат на утримання дитини, оскільки вони пов`язані з лікуванням дитини, що не вважається сезонним захворюванням, а характеризується більш серйозними та стійкими ознаками, оскільки дитина є особою з інвалідністю.
Надані стороною позивача докази в цій частині відповідачем визнаються.
В той же час, витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з навчанням дочки ОСОБА_7 в «Неприбутковій організації Будокан Бохун» Німеччина, займанням в спортивній секції з самбо, запланованою навчальною поїздкою до меморіалу до Кракова, суд вважає, що такі витрати не були викликані особливими обставинами. У матеріалах справі відсутні будь які докази, які свідчать про те, що дочка ОСОБА_7 має особливі здібності у сфері спорту. Вищевказані витрати повинні покриватися за рахунок аліментних платежів.
В цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю, оскільки позивачкою не доведено, що заявлені до стягнення з відповідача витрати є додатковими витратами на дитину, що підлягають стягненню в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України.
Посилання позивачки про те, що поглиблене навчання та вивчення іноземних мов має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат є обґрунтованою, оскільки позивачка разом з дочкою вимушено тимчасово перебуває в Німеччині у зв`язку з збройною агресією російської федерації та веденням на території України бойових дій. Грунтовне вивчення мови іноземної держави де перебуває дитина життєво необхідна їй для подальшого здобуття освіти. 
Доводи відповідача про те, що понесені витрати не були погоджені з ним як з батьком, не можуть бути прийняті в якості підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки така норма не має імперативного характеру, вказані обставини не впливають на висновки суду щодо обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину в частині стоматологічного лікування, яке було необхідним для неї.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. 
Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки половини додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6372 гривень та половини додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2400 гривень, тобто половину суми від витрат на вивчення курсу німецької мови.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, пропорційним роміром судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь держави є 519,17 грн. судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача до суду надано: квитанцію № 723677 від 29.01.2026 року на суму 5000,00 грн.; копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.01.2026 р.; ордер про надання правничої допомоги від 29.01.2026 р. та акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги до договору від 29.01.2026 р.
Суд вважає, що позивачка довела належними доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі ст.ст.182,191,199,200 СК України, керуючись ст.ст.10,18,81,141,200,206,259,263-265,280-282,430 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , частину додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 6372 гривень (тобто половину суми від загальних витрат в розмірі 12745 грн.) та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 2400 гривень (тобто половину суми від витрат на вивчення курсу німецької мови в розмірі 4800 грн..). 
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн..
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 519,17 грн..
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення складено 26.02.2026.

Суддя: